NORRLÄNDSKA SKOflSVARDSKOMMIT TENS BETÄNKANDE. 3Q5 



hållningen i distriktet. För den skull böra, som vi nyss hörde, tvenne äm- 

 betsverk inrättas för öfre Norrland och Dalarna, hvartdera bestående af en 

 chef och två öfverjägmästare, förutom en ombudsman, två assistenter och en 

 bokhållare. För denna institutions inrättande är bland annat som skäl an- 

 gifvet, att en del ärenden skulle öfverflyttas från domänstyrelsen till dessa 

 ämbetsverk ute pä landsbygden. Ta vi Iwra en hastig öfverblick öfver, hvilka 

 ärenden det är, som anses vara af sådan vikt, att de genom sitt öfverflyttande 

 från det centrala ämbetsverket skulle fordra, att man ställer en sådan för- 

 färlig apparat i gång ute på landsbygden, se vi vid studerandet af de jnmk- 

 ter, vid hvilka distriktsstyrelsens åligganden angifvas att till i:o — 4:0 hör så- 

 dant, som öfverjägmästarna förut haft hand om, men enligt den 5:te punkten 

 skall »distriktsstyrelsen mottaga och bokföra samt på skogsväsendets giroräk- 

 ning i riksbanken insätta statsverkets skogsmedel, utaf dessa utbetala skogs- 

 tjänstemännens inom distriktet löner och af domänstyrelsen beslutade förvalt- 

 ningsutgifter samt till domänstyrelsen aflämna redovisning öfver sin medels- 

 förvaltning. -> Nyttan af en sådan anordning, hvarigenom nyss nämnda bestyr 

 skola flyttas öfver från Konungens befallningshafvande till detta nya ämbets- 

 verk, synes kunna vara underkastad tvifvel. I alla fall är det ju icke nå- 

 gon .större olägenhet, som vidlåder det nuvarande sättet för dessa medels ut- 

 betalande, hvarför jag icke kan se något tungt vägande skäl för, att en om- 

 ändring i detta hänseende bör komma till stånd. 



Nästa punkt af betydelsen är den sjunde, enligt hvilken »distriktssty- 

 relsen .skall besluta i frågor rörande uppgörande af odlingslägenheters. I 

 denna punkt ha visst några af reservanterna yttrat sig, men jag vill för min 

 del icke närmare ge mig in på den. Jag tror emellertid icke, att denna sak 

 är af så stor betydelse, att ett särskildt ämbetsverk därute på landsbygden 

 behöfver för den skull upprättas. 



Så står det i 8:0 punkten, att »distriktsstyrelsen skall granska och god- 

 känna af revirförvaltaren upprättade förslag till arrendekontrakt.» Som nu är, 

 ha öfverjägmästarna ju rättighet att upprätta kontrakt upp till 400 kronors 

 arrende, hvilket således berör det stora flertalet gårdar ute på skogarna, ty 

 gårdar med högre arrendeafgift höra ju mera till undantagen ; det är alltså endast 

 ett fåtal ytterligare kontrakt som skulle komma under distriktsstyrelsens be- 

 handling. 



Vidare skall distriktsstyrelsen bestämma om omfattningen af kronojägar- 

 nas bevakningstrakter samt antaga kronojägare. Detta är ju en nyhet, då 

 man vill ta bort detta bestyr från domänstyrelsen och lägga det på distrikts- 

 styrelsen, men nyttan däraf kan bestämdt vara tvifvel underkastadt, ty för 

 ett godt resultat i detta fall måste förutsättas, att distriktsstyrelsen skall vara 

 bekant med personalen utom distriktet, hvilket väl dock oftast icke är fallet. 

 Domänstyrelsen måste emellertid förutsättas ha en bättre öfverblick af perso- 

 nalen i riket i dess helhet och känna den bättre än hvad en ortsstyrelse gör, 

 och det är gifvet, att domänstyrelsen af dessa orsaker bör vara mer kvalifi- 

 cerad att bestämma, om en person frän ett distrikt har gjort sig för- 

 tjänt att flyttas öfver till ett annat, än distriktsstyrelsen, som blott kan känna 

 de lokala förhållandena och personalen inom sitt eget område. 



Skulle nu de anförda skälen för inrättande af distriktsstyrelsen verkligen 

 vara af den vikt och betydelse, att därför behöfver göras en sådan våldsam 

 omstörtning ute på landsbygden? Jag tror icke, att några hållbara skäl här- 



