SKOGSVÄRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT, ALLMÄNNA DELEN, 19X2, H. 9. 



Om norrländska skogsvårdskommitténs lagför- 

 slag för öfre Norrlands kustland. 



Af TeLL tlRENANDER. 



Under sitt arbete på utredningen angående de åtgärder, som kunde 

 böra vidtagas för att åstadkomma en rätt vård af kronans och de under 

 skogsstatens tillsyn ställda skogarna i Norrland och Dalarna, har norr- 

 ländska skogsvårdskommittén jämväl ingått i pröfning af frågan »i hvad 

 mån K. F. af den 24:de juli 1903^ angående åtgärder till förekommande 

 af öfverdrifven afverkning af ungskog inom Västerbottens och Norrbottens 

 län med hänsyn till nu förefintliga kraf på en i möjligaste mån rationell 

 skogsvård kan anses fullt tillfredsställande». 



Beträffande en på dimensionsprincipen byggd skogslagstiftning i 

 allmänhet uttalar kommittén, att en sådan visserligen lämnar mycket 

 öfrigt att önska. En svaghet är, att »dylika lagar icke i och för sig 

 innehålla några bestämmelser rörande beståndsvård 1). Som emellertid 

 majoriteten bestämt sig för att tillstyrka dimensionsprincipens bibe- 

 hållande, ingår densamma icke närmare på huru t. ex. en icke lagstridig 

 dimensionsafverkning kan medföra en fördärfiig, oregelbunden utglesning 

 af bestånden, ej heller huru just genom en sådan huggning skogssköf- 

 laren kan tilltvinga sig utsyning af en stor del återstående under- 

 måliga träd. 



En sådan kritik lämnar däremot reservanten öfverjägmästaren \\ e- 

 lander, som därvid riktar sig icke blott mot dimensionslagar i allmänhet, 

 utan äfven mot kommitténs eget lagförslag. För min egen vill jag nu 

 endast försöka framlägga några egna tankar i ämnet i fråga och för 

 öfrigt hänvisa till reservationen. 



När kommittén förklarar sig ur stånd" att för kustlandet utarbeta 

 en skogslag, grundad på något annat än dimensionsprincipen, ledes 

 tanken osökt till den landsända, som ännu år 1907 ägde en liknande 

 lag, nämligen Gottland. Detta län erhöll år 1908 en ny skogslag, för 



' »Dimensionslagen». 



' Sid. 324 i betänkandet. 



