OM NORRLÄNDSKA SKOGSVArDSKOMMITTÉNS LAGFÖRSLAG. 425 



export å den andra ofta, beklagligt nog, uppfattas af befolkningen an- 

 tingen som en orättvisa mot spärr- och propsexportörer till förmån för 

 byggmästare och vedhandlare eller ocksä som bevis på inkompetens 

 hos lagstiftarna att kunna förekomma sköfling för alla ändamål — . 



Såsom en brist hos gällande skogslag anger kommittén också, att 

 särskilda bestämmelser rörande viss rätt att förfoga öfver skogen till 

 husbehofsändamål varit otillfredsställande. Månne emellertid icke kritiken 

 i denna del förbisett ett viktigt moment? Som bekant klassificerade 1903 

 års riksdag såginrättningarna här uppe i husbehofs- och exportsågar. 

 På någon närmare förklaring, hvad som menas med den ena eller andra 

 kategorien inlät sig riksdagen icke. När det blir fråga om lagens till- 

 lämpning, komma därför vederbörande tjänstemän ofta i en kinkig 

 situation. 



Under senare åren hafva småsågar vuxit upp i allt större antal här 

 och hvar i byarna. De skulle alla kunna vara skogsägarna till största 

 gagn såsom bidragande att höja nettovärdet af hans rörelse. Helt få 

 hafva blifvit det. 



För att på ort och ställe studera skogssköflingen, förädlingen och 

 den tjänstemans verksamhet, hvars uppgift det är att med lagens hjälp 

 söka hindra den förstnämnda, ombedes den ärade läsaren att göra en 

 utfärd till ett af förädlingsverken. 



Sågen ser ju ny och putsad ut. Agaren har också inköpt den i år, 

 och nära intill gården står den, så att lediga stunder lämpligen kunna 

 användas på tillsyn af dess yttre. Ifrån själfva sågen glider blicken till 

 virkesförrådet. Traktens bönder, som i flera tiotal år haft kännedom 

 om en prohibitiv lag, men först på sistone fått höra talas om fördelarna 

 af att spara omogen skog, hafva till sågen kört fram bland partier af 

 fuUmåligt och af utsynadt, undermåligt virke tusentals ostämplade under- 

 måliga, till synes omogna träd. Såsom skogsvän frågar man, om icke 

 dylik sköfling kan förebyggas genom att detta virke tages i beslag. 

 Tjänstemannen refererar då sågägarens förklaring: »Denna såg är afsedd 

 för husbehofsvirke. » — På vårföret går emellertid större delen af virkes- 

 upplaget i sin helhet i form af bräder och spärrar till trävaruexpor- 

 tören — köparen. Att sedan verkställa beslag är nästan alltid ogörligt, 

 ty bevis för hvilka delar af partiet som härröra sig från ostämplade 

 undermåliga träd, äro i de flesta fall synnerligen svåra att prestera 

 Hittills ha tjänstemannen och hans följeslagare endast kunnat resignera. 

 Den sistnämnde frågar nu, om icke, med anledning af hvad som före- 

 kommit, sågen, där virket förädlats, är att anse som exportsåg. Svaret 

 blir då det, att visserligen hafva flera domstolar dömt i denna riktning, 

 så snart det styrkts, att effekter från verket i fråga sålts till expor- 



