(IM xoRRi. Andska skoosvardskommittens laoforslac, 427 



törer, ändock det icke bevisats, att detsamma utförts från länet. Men 

 något prejudikat för denna tolkning föreligger veterligt icke. Skogs- 

 tjänstemannen kan alltså vänta sig möjligheten att få ett beslag upphäfdt 

 och vidkännas sina med anledning af detsamma hafda rättegångs- 

 kostnader. 



Låt oss emellertid antaga, att tolkningen exportsåg är den rätta. 

 Efter första årets kraftiga exploatering af byns ungskog säljer ägaren 

 sågen till en annan person, som inköpt ett större skogshemman i en 

 grannsocken. Ar då sågen i den nya ägarens hand fortfarande en export- 

 såg? blir då en fråga, som tränger sig på oss. Om den bör anses vara 

 det, kan också det ostämplade undermåliga timmer, som framköres till 

 sågen genast tagas i beslag. För sådan åtgärds vidtagande måste dock 

 tjänstemannen till följd af lagens ordalydelse öfyervaka handeln med alla 

 nu befintliga och väntade små ång- och motorsågar. Eljest kunna de 

 ju ej identifieras som exportsågar. 



Om åter verket, i hand på den nye ägaren, icke är att anse som 

 exportsåg, emedan han förklarar sig för sin del ej »afse» (jämför lagens 

 affattning) den till sådan, kan åter ett år gå, under hvilket densamma 

 under benämningen husbehofssåg utför sägning af blifvande exportvirke, 

 r^örst sedan försäljning till exporttör eller säkrast export af visst virke 

 konstaterats, kan lagens handhafvare ingripa beträftande senare fram- 

 forsladt timmer. Dessförinnan är måhända hemmanets hela virkesförräd 

 på utrikes ort. Nu låter det sig visserligen teoretiskt invändas, att be- 

 vakaren kan märka allt undermåligt ostämpladt timmer i skogen med 

 visst märke, söka upp detta efter förädlingen, konvojera detsamma till 

 exportörens lastageplats och där taga det i beslag. En sådan intensiv 

 kontroll vid alla dessa sågar torde dock staten ej vilja betala, lika litet 

 som skogssköflaren låter bevakningens igenkänningstecken få vara kvar 

 orubbadt. Rörande den del af dimensionslagen, som nu relaterade fall 

 hänföra sig till, uttala sig också några hemmansägare i en till Kungl. 

 Maj:ts och Rikets Svea hofrätt i ett beslagsmål ingifven besvärsskrift på 

 följande sätt: »Någon bestämd gräns kan icke upptagas mellan export- 

 såg och husbehofssåg; och det synes därför vara oegentligt af lag- 

 stiftaren att sätta dessa begrepp emot hvarandra. Men ordalagen i det 

 i utslaget åberopade lagrummet tyckes gifva vid handen, att lagstiftaren 

 tänkt sig, att till husbehofssåg skall räknas hvarje säg, som ej är afsedd 

 för export. Således är det ingalunda uteslutet, att en husbehofssåg kan 

 användas jämväl för försågning af export och det i ganska stor omfatt- 

 ning, blott sågen ej har karaktär af exportsåg.^ — Äfven om den upp- 

 fattning, som fått uttryck i denna sista mening af brottstycket ur hem- 

 mansägarnas framställning, ej godkännas af lagskiparna, synes mig dock, 



