430 TELL GRENANDER. 



klara sågen för exportsåg, blir denna alldeles undanryckt genom motive- 

 ringen, som de sakkunniga bestått sin § 3. 



När det för försågning af husbehofsvirke vid exportsägar ej rim- 

 ligen kan fordras, — så anser ju kommittén — att den tillgäng, som 

 genom tilläten afverkning står till buds, först tages i anspråk, kan man 

 ju nämligen icke heller begära, att en exportör för sitt behof af virke 

 till arbetarbostäder m. m. först och främst bör använda eget, utsynadt 

 sådant. Det kommer ej att »stå i samklang med lagändringens grund- 

 princip». Sågägaren svarar alltså: »Det sågade timret är afyttradt 

 för att fylla trävaruexportörens husbehof Min såg är fortfarande hus- 

 behofssåg.» 



Att bevaka virket från sågen på dess färd till köparens upplagsplats 

 och därifrån till lastageplatsen torde vara en åtgärd, som de sakkunniga 

 ej skulle vilja föreslå med hänsyn till därmed förenade kostnader. 



Blir koinniitténs förslag Jippliöjdt till lag, komma alltså i många 

 fall ökade si'årighctcr att inträda vid förebyggandet af skogssköfling för 

 export. 



S 5. 



Rörande moment 1 synes endast återstå att erinra om reservanten 

 herr RiNGSTRANDS kritik öfver att kommittén vill åt jordägare förbehålla 

 uteslutande rätt till ansökan om utstämpling af undermålig skog och 

 hänvisa afverkningsrättsinnehafvare till anställande af process för att komma 

 i åtnjutande af sin rätt, därest jordägaren vägrar ingifva ansökan. 



Kommitténs förslag, att utsyningsförrättare må äga föreskrifva frö- 

 träds kvarlämnande, är visserligen en åtgärd i rätt riktning. Bilden nr 4 

 illustrerar reservanten öfverjägmästare Welanders invändning, att rof- 

 hyggen trots kommittéförslaget i vissa fall kunna uppstå. 



De sakkunniga anse, att för utsyning och stämpling enligt förslagets 

 § 5 bör sökande gälda godtgörelse. 



Detta är visserligen i anslutning till Riksdagens skrifvelse af den 

 3i:sta mars 1906 till Konungen. I denna akt uttalas ju nämligen, att, 

 om man gjorde ifrågavarande utsyningar afgiftsfria, skulle därmed lämnas 

 öppet tillfälle för påkallande af förrättningsman, utan att verkligt behof 

 ur synpunkten af skogens rationella skötsel förelåge. 



Intressant är dock att göra en jämförelse med huru kommitté- 

 majoriteten i detta stycke vill hafva det ordnadt inom lappmarken. Jord- 

 ägarna i dessa länsdelar skulle slippa ifrån utsyningsafgifterna. Motivet 



