PRlNClrEK KÖR FÖRDELNING Ah KOSTNADERNA I ALLMÄN FLOTTLED 4,57 



dimensioner utförts än de, som framlagts af Axel Löf i hans uppsats 

 i tidskriftens junihäfte. Emellertid kvarstår, att olika virkesdimensioners 

 inbördes förhållande i anseende till flottningssvårigheten kan på ob- 

 jektiva grunder fastställas. Och allt sedan 1880 har också vid reg- 

 leringssyner och vid upprättande af reglementen för våra allmänna flott- 

 leder relationstal för flottningssvårigheten hos olika slags flottgods upp- 

 ställts, om också beräkningarna blifvit mindre objektiva, än man skulle 

 önskat, och virkesindelningens lämplighet i vissa fall också jäfvats af er- 

 farenheten. 



Men då man sålunda vid tariffernas uppställning sökt utfinna flott- 

 ningssvårigheten och därefter verkställt indelningen, har man som sagdt 

 i en del fall ej lyckats träffa de för vattendraget rätta och lämpliga för- 

 hållandena mellan olika virkesdimensioner, utan kommit till tariffer, som 

 verkat till förmån för vissa kategorier på de andras bekostnad eller ock 

 i tariffen fått ett hinder för vissa sortiments tillgodogörande. Och af så- 

 dana skäl har man på en hel del håll tyckt sig finna, att flottningsstad- 

 gans grundprincip för indelningen varit olämplig och sökt efter en ny 

 sådan, helt eller till dels. 



På denna väg har man sålunda kommit därhän att olika virkesslags 

 inbördes värde skulle få inflytande på flottningskostnadens fördelning. 



Men — i och med detta har man gifvit sig in på att räkna med 

 i själfva verket obestämbara faktorer. Ty hvad är att börja med mindre- 

 värdighet hos virke? Hvem kan med säkerhet fälla omdöme om olika 

 virkesslags inbördes värde? Jag vill anföra ett exempel. För ej länge 

 sedan ansåg man trämasseved af gran vara af mindre värde pr kubik- 

 enhet än sågtinimer i motsvarande dimensioner. Men nu befinnes det, 

 att detta förhållande är omkastadt, och att man med fördel använder 

 grantimmer upp till åtta tum i topp för trämassetillverkning och på denna 

 väg får virket mera värdt än genom sågning. Ett annat exempel. Man 

 kan, om man flottar och sedermera kölar torrfuruvirke, få fram ett värde 

 ur detsamma. Sågas samma virke, får man fram ett annat högre värde, 

 hkasom då af torrfuru tillverkas sulfatmassa. På detta sätt kommer virkets 

 värde att variera, beroende på användningen. Skulle nu flottningskost- 

 naderna bero på värdet, då skulle, om man vill vara konsekvent, den 

 som af sitt virke tillverkar kol betala en lägsta afgift, den som sågar 

 eller som gör sulfatmassa af detsamma en högre. Och den, som ur sitt 

 sägtimmer framställer snickerier, lådor och dylikt, skulle betala en högre 

 flottningsafgift än den, som tillverkar vanliga plankor, battens och bräder. 



Mot detta sätt att resonera skulle man ju kunna invända, att vir- 

 kets värde ej kan vara mera än ett, eller gällande marknadspris, och 

 att, hvad som vid bättre användning än den allmänt förekommande ut- 



Skog;svth-ds/oreningens tidskri/ 1, Altmanna dgUn ig 12. t I 



