438 OTTO HELLSTRÖM. 



öfver vanlig förädlingsvinst erhålles ur detsamma, ej ökar rävaruvärdet 

 utan förädlingsvinsten. Men detta torde dock ej ställa sig så i prakti- 

 ken, ity att den som kan erhålla ett bättre netto ur råvaran, nog i 

 konkurrensen räknar med denna sin fördel och därför också allt emel- 

 lanåt betalar ett högre pris för råvaran än den, hvilken högre föräd- 

 ling ej står till buds. Och då erfarenheten visar, huru på mycket kort 

 tid nya användningssätt för virke eller bättre metoder för dess tillgo- 

 dogörande uppstå, skulle i alla fall, då olika virkesslags inbördes värde 

 på detta sätt förändras, det åtminstone blifva omöjligt att fastslå ett 

 sådant värde för någon afsevärd tid framåt. 



Att göra en flottningstariff så rörlig, att den skulle förändras för 

 hvarje fluktuation i flottgodsets inbördes värde, torde ej vara praktiskt 

 och skulle lämna rum för oaflåtliga tvister, när och i hvad mån juste- 

 ring af tariffen skulle ske. Man har också åtskilliga exempel på, att i 

 en flottled vissa som mindrevärdiga ansedda virkesdimensioner lämnats 

 lindring i flottningskostnaderna pä grund af sin mindrevärdighet, men 

 att man mycket snart kommit till insikt om, att sådant virke haft an- 

 nan användning än den, med hvilken man räknat, hvilket återigen för- 

 anled! ändring i tarififen. Men därvid har det nog visat sig vara gan- 

 ska svårt att rätta ett misstag, emedan de, som däraf haft nytta, ej för- 

 summat att försvara, hvad de ansett vara sin rätt. 



Ofta talas om att en flottled är af lika natur och har samma funk- 

 tion som en järnväg. Och härur vill man leda i bevis, att järnvägs- 

 frakter och flottningstariffer böra kunna uppställas efter lika principer. 

 Och, därför att vid bestämmande af fraktsatser för en järnväg olika 

 varuslags värde få spela in, skulle samma grund för bestämmande af 

 flottningsafgifter låta sig användas. Men man glömmer den väsentliga 

 skillnaden, nämligen att flottningsföretaget arbetar kooperativt, och att 

 dess administration går ut på att fördela en summa kostnader pä dem 

 som föranleda desamma, under det att en järnväg är ett afiärsföretag, 

 som skall gifva en vinst till förräntning af däri nedlagdt kapital. På 

 grund af den fundamentala olikheten i organisationen hos ett flottnings- 

 företag och en järnväg blir hvarje jämförelse mellan deras sätt att be- 

 räkna frakttarifter felaktig. 



Nu säger man, att skogsvården fordrar en, på grund af mindre- 

 värdigheten, lägre flottningsafgift för gallringsvirke än för andra virkes- 

 sortiment. Men är verkligen så fallet? Jag tror det ej. — Om för 

 skogsvård är nödvändigt att gallra och från skogen bortföra gallrings- 

 virke, då skall den som äger skogen vidkännas sin egen kostnad och 

 taga risken, att gallringsvirket ej har värde eller t. o. m. kommer att 

 höja hans kulturkostnader. Men ingen annan skogsägare skall betala 



