442 I, A. AMILON. 



Granrosten förekommer allmänt hvarje är företrädesvis parasiterande 

 å undertryckta, sjuka, döende eller med ett ord svaga och minder- 

 värdiga individer. I år härjar den emellertid äfven fullt lifskraftiga och 

 växtliga träd. 



För att bilda mig en objektiv uppfattning om angreppets omfång 

 och styrka har jag utlagt trenne provisoriska profytor, för hvilka jag 

 nedan skall redogöra. 



A Jockmocks sockens allmännningsskog vid byn Niave å ungefär- 

 ligen 67:de breddgraden tre mil sydost om Kvickjock och inom Pärl- 

 älfvens revir uppräknades etthundra stycken granar i en ålder mellan 

 5 — 1 20 år, växande som underbestånd i huggbar tallskog. Af dessa 

 voro nittioåtta stycken behäftade med svampen i fråga, hvaraf sextioåtta 

 i så hög grad, att åtminstone hälften utaf årsskottets samtliga barr kunde 

 beräknas vara dömda till undergång. 



I ett olikåldrigt granbestånd beläget inom Pärläfvens revir, norr 

 om Kvickjock, och omkring femtio meter lägre än barrskogsgränsen 

 samt ungefärligen två kilometer frän denna granskades likaledes 

 hundra slumpvis utvalda granar, och därvid befunnos nittiosex 

 stycken vara svampangripna. I sammanhang härmed förtjänar 

 omnämnas, att vid samma tillfälle svampen iakttogs förekomma 

 på barrskogens yttersta utposter mot björkskogsregionen. 



Inom Jockmocks revir å Suddoks byaskog ä breddgrad 66° 20' 

 '^^^"- uppräknades samma antal granar i ett 20 — 50-årigt barrbland- 



barr, an- ,o,a^, ,. 'ii- 



gripet af bestånd. Af dessa voro samtliga smittade al granrost och 

 Chryso- gextionio så svårt, att omkring trefjärdedelar utaf årsskottets 



ifii, barr synbarligen voro tillspillogifna. 

 RcKT^ur) ^ allmänhet ha unga och medelålders granar lidit mest, de äldre 



däremot mindre. A plantor från två till tjugu års ålder ha ofta års- 

 skottets samtliga barr iakttagits vara smittade och därjämte, särskildt å 

 spädare plantor, äfven ett större antal andra barr. A träd från tjugu 

 till sextio års ålder synas i stort sedt omkring hälften af årsskottets 

 barr vara angripna, under det att de öfriga äro fria från infektion. Den 

 äldre skogen är mera motståndskraftig och angreppet torde å densamma 

 omfatta endast årsskottets barr till tio och trettio procent. 



I stort sedt ökas trädens motståndskraft m.ed stigande ålder. 



Granrosten, som i allmänhet torde vara en af våra mindre farliga 

 rostsvampar, förorsakar emellertid innevarande är en afsevärd skada. 



En stor del af sådana yngre plantor, å hvilka flertalet barr äro 

 smittade, kommer säkerligen att dö, och andra mindre hårdt angripna 

 blifva i hög grad hindrade i sin utveckling till lifskraftiga individer. 



Medelålders och äldre träd, hvilka genom svampangreppet förlora 



