SKOGSVARDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT, ALLMÄNNA DELEN, IQ 1 2, H. 9. 



STRÖDDA IAKTTAGELSER OCH NATURMINNEN. 



En ny oka för Alnus incana (L.) Willd. v. 

 laciniata Callier. 



Ofvanstående varietet, som i hufvudsak öfverensstämmer med den form, 

 som afbildats och beskrifvits i Skogsvårdsföreningens tidskrift 1905, h. 3, sid. 

 150 — 151 från Dalarna, Nås sn, Skansbacka, och af hvilken exemplar finnes i 

 Riksmuseet (leg. Joh. Ahlgren comm. H. Hfsselman), har år 1910 anträffats 

 på en lokal i Medelpad, nordvästra Hafverö socken nära den sydligaste delen 

 af Öfverturingens by, där den redan förut observerats af landtbrakaren Öfver- 

 gren. Endast ett träd, c:a 2 meter högt, fanns ytterst i ett alderbeständ, 

 där det hade flera rotskott och kottar på enstaka grenar, hvilket torde böra 

 särskildt framhållas, dä dylika mutationer endast sällan fruktificera. Så är 

 äfven förhållandet med ofVannämnda exemplar frän Dalarna, hvilka äro ganska 

 rikt kottebärande. Från dessa, som ha bredt eller smalt äggrundt lancettlika 

 blad med inskärningar af halfva sidonervernas längd eller något längre, skiljer 

 sig ofvannämnda form därigenom, att bladen, som äro mycket bredt lancett- 

 likt äggrunda med en stundom rent rombisk omkrets, ofta hafva mer eller 

 mindre sågtandade flikar. Denna form har af mig bestämts till f. pinnatifida 

 Wg., till hvilken den enligt Vet. Ac. Handl. 1790, Tom XI., Tab. V dock 

 ej hör. Däremot finnas i Riksmuseets samlingar under namn af f laciniata 

 Callier exemplar frän Medelpad, Handsjö nära gästgifvaregården, i9'7/g05 leg. 

 WicKSTRöM, hvilka höra hit. Dä det nog ej torde vara möjligt att af dessa 

 flikbladiga former finna fullt identiska exemplar, böra individen från Dalarna 

 och båda Medelpadslokalerna, fast de förete åtskilliga afvikelser, kallas f 

 laciniata Callier. Hvilken diagnos denne auktor gifvit, har varit mig omöjligt 

 att finna, antagligen är den väl synonym med v. lobata Larss. i L. M. 

 Neuman, Sveriges flora, sid. 594, där denna var. beskrifves: blad parklufna. 

 Vg. Vrm. Under detta namn torde kanske alla former böra sammanfattas, 

 som ej hafva pardelta blad, hvilket äfven synes vara rektor Neumans åsikt. 

 Onskligt vore, att alla dylika träd omnämndes i våra tidskrifter samt ätnjöte 

 lagligt skydd. 



Enligt uppgift af e. o. landskanslisten A. Öfvergren har trädet omkring 

 1896 af honom upptäckts under pågående slätterarbete, hvarvid det endast 

 genom en tillfällighet räddades undan lien. Jordmånen är sumpig ängsmark 

 med myrjord i öfversta lagret. Trädet, hvars ålder torde vara vid pass 20 



