SKOGSVARDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT, I912, ALLMÄNNA DELEN, H. 12. 



Skogsbrukets räntabilitet. 



Svar till jägmästaren C. von Schönberg. 



Det skulle knappast bidraga till sakens klargörande, om hvarje inlägg 

 från räntabilitetsprincipens motståndare föranledde svar från någon af dess an- 

 hängare; och för egen del ser sig undertecknad i hvarje fall nödsakad att i 

 hufvudsak låta de redan gjorda inläggen gälla hvad de kunna. Dock vill 

 jag gärna betona, att så\äl yttrandena pä skogsvårdsmötet som replikerna till 

 öfverjägmästaren Wallmo i Svenska Dagbladet af naturliga skäl endast kunnat 

 ge den mest elementära delen af min tankegång. Ett kortfattadt försök till veten- 

 skaplig och sammanhängande undersökning af frågan har jag emellertid sökt 

 gifva i två uppsatser i Ekonomisk Tidskrift för i är (haft. 4 och 6) under titel 

 Skogsbmkets räntabilitet ; och jag vore mycket tacksam, om de för saken intres- 

 serade ville taga del af denna framställning. 



Hvad nu beträffar herr jägmästaren von Schönbergs anmärkning, är det 

 möjligt att mitt yttrande vid skogsvårdsmötet förorsakat hans missuppfattning; 

 men hur därmed än må förhålla sig, anser jag mig kunna påstä. att det är 

 en missuppfattning. Han menar nämligen, att lika litet som en järnväg ned- 

 lägges därför att den är oräntaliel, skall en skogshushållning behöfva vara 

 räntabel för att fä fortsättas. Men han förbiser, att det ej är fråga om att 

 nedlägga ett skogsföretag utan om att successivt ändra dess organisatio?! så att 

 det blir räntabelt; och då blir det ingen olikhet med ett järnvägsföretag. Om 

 ett sådant försett sig med t. ex. rullande materiel i ett omfång, som omöjlig- 

 gör kapitalets förräntande, så skaffar det sig efter den första uppsättningens 

 utrangerande icke nytt materiel i större utsträckning än som motsvarar behof- 

 vet och förbättrar därigenom sin räntabilitet. Skillnaden mellan en järnväg 

 och -en skog från kapitalbildningssynpunkt består endast däri, att det i en 

 järnväg nedlagda kapitalet till stor del är orörligt och ej kan lösgöras, medan 

 däremot virkeskapitalet i en skog är rörligt — det påminner frän denna sida 

 betraktadt mycket om ett varulager — och därför kan lösgöras jämförelsevis 

 lätt. För en skog blir räntabilitetskrafvets upprätthållande därför mycket lät- 

 tare än för nästan alla företag med lång produktionsperiod (omloppstid); men 

 för alla måste räntabiliteten vara verksamhetens tiktpunkt. äfven om den ej 

 kan nås. Det sistnämnda har uttryckligen angifvits i mitt första anförande 

 pä skogsvärdsmötef (denna tidskrift sid. 327, jfr sid. 351); men för hela jäm- 

 förelsen får jag därutöfver hänvisa till u]jpsatsen i Ekonomisk Tidskrift, sär- 

 skildt sid. 273 f. 



Eli F. Heckschek. 



