SKOGSBRUKETS RÄNTABILITET. 495 



förmåga. Jag redogjorde år 191 1 för, huru viktig kännedomen om dessa 

 förhållanden är, och visade öfverskädligt, att i olika drifningslägen etc. än den 

 ena dimensionen, än den andra icke har utsikt att bidraga till räntabel produk- 

 tion. Jag hade funnit att vid en slutenhet, som gifver i mm. årsring, träd af 

 25 å 26 cm:s brösthöjdsdiameter, icke längre växa räntabelt, men att en 

 slutenhet, som gifver i^j, mm. årsring, tillåter räntabel produktion upp till 

 27 å 32 centimeters träd, variationen beroende af olika drifningslägen. Häraf 

 framgår att slutafverkningsäldern kan blifva ganska hög, om man blott icke 

 behåller träd af allt för grof\a dimensioner, utan aflägsnar dem, i mån som 

 de sluta växa räntabelt, hvarvid andra träd lämnas tillfälle att i sin tur utväxa. 

 Detta faller sig äfven naturligt, dä man betänker, att exempelvis 100 kbm. 

 8 tums träd, eller 9 tums-träd eller 10 tums-träd, eller 100 kbm. 8, 9 och 

 10 tums-träd vid utväxande i tum gifva nära nog lika hög värdeproduktion, 

 som den, hvilken ästadkommes då 100 kbm 12 tums-träd, eller 13 tums 

 eller 14 tums-träd eller 100 kbm. 12, 13 och 14 tums-träd utväxa i tum. 

 Ehuru absoluta produktionen vid gröfre träds utväxande med i tum är något 

 större än vid klenare träds utväxande i tum, är dock hegynne\sekopi/alel i 

 senare fallet betydligt tnindre och räntabiliteten afsevärdt större. Då räntan 

 frånkännes inflytande, sträfva emellertid herrar opponenter till grofva dimen- 

 sioner och gå härvidlag ofta längre än som af världsmarknadsbehofvet kan 

 anses påkalladt. 



Af hvad anledning man utan att diskutera mitt bevismaterial fortfarande 

 påstår, att för kort omloppstid skulle blifva en följd af räntabilitetskrafvet, är 

 svårt att förstå. Man torde antingen icke vilja erkänna bevismaterialet eller 

 ock icke äga möjlighet att kontrollera det. Båda delarna äro lika stora 

 olägenheter för den, som skall bevisa något. Jag har därför ansett mig nöd- 

 sakad söka åstadkomma ett bevismaterial, som icke kan förvägras beviskraft. 

 Men detta tager tid. Nu har emellertid denna olägenhet genom en slump 

 blifvit i viss mån afhjälpt. Öfverjägmästaren Wallmo, som väl får sägas vara 

 motsidans starkaste man, har i Nya Dagligt Allahanda någon dag i förra månaden 

 framlagt såsom resultat af grundliga studier följande material: 



A medelgod mark gifver 



60-årig skog 17 centimeters träd 

 1 1 2-årig » 32 > » 



vid god skötsel. 



Alltså erhålles en diametertillväxt af 15 cm. på 52 år. 



Det är med tillfredsställelse jag konstaterar, att denna iakttagelse öfver- 

 enstämmer med mina förutsättningar för bevismaterialet af 191 1, nämligen en 

 årsringsbredd af i'/2 mm- Jag endast förvånar mig öfver, att herr Wallmo 

 icke jämfört värdet å 17 cm:s trädet med värdet ä 32 cm:s trädet. Hade 

 han det gjort, skulle han funnit, att i medelgoda drifnings- och afsättnings- 

 törhållanden 32 cm:s trädet är värdt mera än 12 gånger så mycket som 17 

 cni:s trädet. Sedan han funnit detta, hade han äfven bort komma ihåg att 

 kapitalet efter 5 procents ränta pä ränta pä 50 är uppnår endast cirka 12- 

 dubbla storleken. Härmed har herr W. emellertid omedvetet gifvit ett bevis 

 för just hvad jag påstått, nämligen att skog vid god skötsel är räntabel långt 

 ölver 60, ja ända till 100 år. Att herr Wallmo emellertid icke visste, att 

 hans iakttagelser bevisa detta, framgår, af att han samtidigt säger motsatsen, 

 nämligen att räntabilitetskrafvet tvingar till den nämnda 6o:äriga skogens 



