I 6 SKOGSVARDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER I 9 I I . 



\erkarna meddelats sådana andra föreskrifter för betryggande af åter- 

 växten, som ansetts i hvarje fall erforderliga. 



Ofriga förrättningar med biträde för skogsskötsel hafva varit ut- 

 stämpling för blädning af träd, som böra ur skogsvårdssynpunkt af- 

 verkas, hjälpgallring, hyggesröjning m. m. Dylikt biträde har lämnats 

 å 55 ställen och under log dagar. Denna del af skogsskötseln har hit- 

 tills varit den mest försummade, hvarför det torde vara att anse såsom 

 särdeles glädjande, att skogsägarna nu alltmera börja inse dess stora be- 

 tydelse. Ganska afsevärda mängder med virke kunna på detta sätt ut- 

 tagas från skogarna inom länet utan att virkestillgången och tillväxten 

 minskas; tvärtom ökas den sistnämnda väsentligt därigenom. 

 öjvervakande Liksom i sin förra årsberättelse har styrelsen fortfarande anledning 



fowwT/Vrz-r ^''ärnhålla, att man vid afverkningar söker i möjligaste mån rätta sig 

 lefnäd. efter skogsvårdslagens föreskrifter. Vid nästan hvarje betydande afverk- 

 ning, med undantag naturligtvis af dem, som utföras å skogar under 

 forstlig ledning, har rådfrågning gjorts före afverkningens början och 

 styrelsen genom sina tjänstemän haft tillfälle att leda afverkningens gång 

 in i en någorlunda rätt riktning. Afven om detta förhållande mången 

 gång har sin orsak däri, att vederbörande vill säkerställa sig för be- 

 farade ingrepp under afverkningens gång från skogsvårdsstyrelsens sida, 

 så torde man dock hafva anledning antaga, att det lika ofta har sin 

 grund i omtanke om skogens riktiga skötsel. 



Man söker således alltmera lägga an på att genom rätt utförda af- 

 verkningar söka erhålla återväxt genom själfsådd. Tyvärr finnas dock 

 några omständigheter, som härvidlag lagt och fortfarande lägga ganska 

 svåra hinder i vägen. De tvenne senare årens hårda stormar, nu senast 

 i början af september 1911, härjade högst betänkligt bland fröträdsställ- 

 ningarna, som därför på åtskilliga ställen blifvit så utglesnade, att de ej 

 längre kunna förväntas nöjaktigt beså marken. Den starka gräsväxten 

 på hyggena förhindrar äfven i hög grad återväxten genom själfsådd. 

 Skogsodling blir å sådana ställen nödvändig, och skriftliga öfverenskom- 

 melser härom hafva med vederbörande afverkare träffats i de flesta fall. 

 Endast å trenne ställen har undersökning enligt skogsvårdslagens § 2 

 erfordrats, nämligen å Västa Vad i Vesslands socken, Åkerby i Öster- 

 Löfsta socken och Norby i Bondkyrko socken. Af dessa har öfverens- 

 kommelse enligt § 3 nämnda lag träffats beträffande Västa Vad. Målet 

 rörande Åkerby har uppskjutits tills vidare, då tvekan uppstått om hvem 

 skyldigheten att skogodia åligger. Prejudikat för mål af liknande slag 

 lär nämligen vara att förvänta inom kort. Beträffande åter det tredje 

 stället, Norby, har denna sak måst öfverlämnas till domstols pröfning. 

 Målet har redan afgjorts i enlighet med skogsvårdsstyrelsens yrkanden 



