SÖDERMANLANDS LÄNS LANDSTINGSOMRÅDE. 35 



Skogsvårdskommittéerna. 



Deras antal är oförändradt och deras verksamhet af underordnad 

 omfattning. Genom de upplysningar, som länsskogvaktarna vid sina resor 

 af dem erhålla, äro de dock af en viss betydelse. 



De enskilda skogarnas tillstånd och skötsel. 



Utöfver hvad som i föregående årsredogörelse härom ordats finnes 

 ej mycket att tillägga. På de större godsen skötas skogarna sålunda 

 i regel väl, mången gång mönstergillt, under det att bland de mindre 

 egendomarna en väl skött skog hör till undantagen. 



Stora och små egendomar med sparade skogstillgångar öfvergå den 

 ena efter den andra i virkeshandlares och egendomshandlares ägo och 

 byta sedan under en del år oupphörligt ägare. I regel blir det skogen, 

 som får släppa till de vid inköpen erforderliga kapitalen. Dessa egen- 

 domar blifva sålunda en handelsvara, för hvilken hvarje ny ägare icke 

 har annat intresse än att ånyo sälja den med största möjliga vinst. 

 Att de härunder i alla afseenden förfalla, är ju en gifven följd. Tyvärr 

 kan man vanligen icke nå de personer, som fara fram på detta sätt, 

 eftersom de i regel ställa sig till efterrättelse de små fordringar, som 

 lagen angående vård af enskildas skogar uppställer angående sättet för 

 afverknings bedrifvande. När emellertid en del år förgått och återväxten 

 uteblifver, så äro förhållandena ofta så invecklade, att skogsvårdsstyrel- 

 sen icke kan med bestämdhet påstå, att någon viss afverkare är ensam 

 skuld till återväxtens äfventyrande, till följd hvaraf styrelsen icke har 

 någon annan utväg än att vända sig till den person, som då är ägare, 

 oafsedt om denne bedrifvit någon afverkning eller icke. Beklagligtvis 

 synes man icke alltid vid inköp af egendomar göra klart för sig möj- 

 ligheten af att få vidkännas utgifter för skogsvårdsändamål, hvarför 

 skogsvårdsstyrelsens fordringar i detta afseendet ofta uppfattas såsom en 

 orättvisa, där de oskyldiga få lijda för hvad andra förbrutit. 



Liksom under år igio var äfven under berättelseåret väderleken 

 ganska ogynnsam för skogshushållningen. Brist på snö under vintern 

 fördyrade skogsafverkningen, växlande köld och tö förorsakade uppfrys- 

 ning å plantor, den starka torkan under våren och sommaren skadade 

 plantorna i såväl plantskolor som på kulturfälten samt föranledde många 

 och äfven omfattande skogseldar. De största af dessa voro å Eklängen 

 i Ärila socken, hvarvid en areal af c:a 63 har härjades, å Svärta gård 

 med en härjad areal af c:a 350 har samt å Oppeby och Gärdesia i 

 Lästringe socken, hvarvid c:a 10 har härjades. En svår frostnatt i 



