JÄMTLANDS LÄNS LANDSTINGSOMRÅDE. 305 



erhålla återväxt samt att bringa till skogsbörd de äldre kaimarkerna och 

 de tillförene sköflade trakterna, äfvensom om de ännu kvarvarande be- 

 stånden underkastades lämplig vård och behandling. Allt för litet göres 

 emellertid i den vägen, och endast i de fall, att rikliga bidrag kunna 

 påräknas ur skogsvårdskassan, förspörjes något intresse, såsom då det 

 gäller erhållande af bidrag till skogsdikning. 



I berättelsen för 1910 omilämndes, att kolning af affallsvirke på- 

 börjats intill den för godstrafik öppnade delen af inlandsbanan från 

 Östersund norrut. Detta arbete har under året tagit allt större fart, 

 men synes bedrifvas endast i den utsträckning, att man kunnat påräkna 

 en skälig direkt vinst. Kolningen skulle kunna vara en god skogsvårds- 

 åtgärd icke endast därigenom, att marken vid kolvedens inkörning ren- 

 sades och upprefves till lämplig groningsbädd för fröet, utan äfven där- 

 igenom, att man får tillfälle att gallra ungskogarna på rätt sätt samt 

 undanskaffa och tillvarataga en massa skräpskog å rot, äfvensom upp- 

 taga föryngringsluckor. Det är härutinnan man i dessa trakter icke fått det 

 rätta greppet på kolningens betydelse. Skogsägarna borde själfva upp- 

 hugga sin kolved, ej försälja kolningsrättigheten, samt begära anvisning 

 af skogsvårdsstyrelsens tjänstemän, innan de gripa sig an med verket. 



Såsom ett exempel på de anspråk, som i våra dagar ställas på våra 

 skogars tyvärr ej outtömliga skattkammare kan nämnas, att Vifsta varfs 

 aktiebolag för sina nyligen tillökade träförädlingsverk kräfva en årlig 

 tribut af 1,300,000 st. sågtimmer och 2,700,000 st. pappersved, summa 

 4,000,000 st. timmer och pappersved. Då bolagets egna skogar ej kunna 

 lämna detta, måste det köpas, men hvar finnes något öfverskott? Kon- 

 kurrensen stiger, priserna stegras, afverkningarna forceras! 



lin dess bättre mindre ofta uppträdande fiende till skogarna, snö- 

 brottet, har under vintern igio — 191 1 gjort sig bemärkt. Från länets 

 alla delar har försports att skada genom snöbrott inträffat, ehuruväl 

 denna skadegörelse inom grannlänen varit än mer ödeläggande. Denna 

 naturföreteelse yppade sig på så sätt, att i början af november månad 

 I g 10 inträffade ett par dagars ymnigt snöfall under blid väderlek, hvar- 

 vid snön lade sig fast på träden i stora massor. Sedan inträffade kyla, 

 h\arigenom snön frös fast, och genom förnyade snöfall med därpå föl- 

 jande kyla ökades belastningen på träden mer och mer. Till sist in- 

 träffade katastrofen, då längre fram — i Härjedalen angifves tiden varit 

 den 18 — 21 december 19 10, i delar af Jämtland i februari och mars 

 191 1 — ■ starkare blidväder inbröt, då »brotten» skedde, hvarvid stam- 

 marna från ett par meter från toppen af trädet och ned mot midten af 

 detsamma afbrötos och äfven ofta spjälkades. Såväl gran som tall och 

 såväl ungskog som medelålders skog med en brösthöjdsiliameter af 7" 



Sko':s7'!i,fls/orenmgens Tuhkri/t iQtl. r.i\a.a;a i. 20 



