178 N. K. Nordenskiöld. 



Emedan differenserna emellan de särskilda timmarnes temperaturer och ap- 

 proximativa temperaturelong-ationer äro af periodisk natur, d. v. s. återkomma 

 efter förloppet af ett dygn till samma värden, så eg-de man en viss anled- 

 ning, att beräkna sig till de ohekanta differenserna med tillhjelp af den be- 

 kanta, så att säga generela, interpolationsformeln för periodiska funktioner: 



d^ =u-\- !<, Sin i v, + 2 jT j + u^ Sin | r.^ -j- " 2 nj 



der d,, vore differensen emellan den till timmen k hörande temperaturen och ap- 

 proximativa temperaturelougationen: f/. //, . //., r, , «'g, konstan- 

 ter, som genom de bekanta differenserna kunde bestämmas; samt slutligen k 

 periodens längd eller uti förevarande fall 24. Interpolationsräkningen blefve 

 i sådant fall betydligt arbetsdrygare, och med skäl torde man kunna draga 

 i tvifvelsmål om den derföre lemnade tillförlitligare resultater. För öfrigt 

 har jag granskat flere metoder att interpolera direkte emellan temperaturerna 

 uti tab. I, men stadnat vid att föredraga omvägen genom differenserna emel- 

 lan dessa temperaturer och de approximativa temperaturelongationerna; en 

 omväg, som torde innebära verklig fördel, emedan dessa differenser kunna 

 anses åtminstone i det närmaste oberoende af de mera direkta verkningarna 

 utaf solvärmen och värmeutstrålningen från jordytan. 



Till bedömmande af den tillförlitlighet, man kan tilldela temperatur-upp- 

 gifterna uti tab. II, citerar jag följande Jelineks ord: „Es könnte die Frage 

 entstehen, ob es zulässig und zweckmässig sei, die Beobachtungen solcher 

 Stationen, welche keine selbstzeichnenden Instrumente besitzen, und wo auch 

 nicht unmittelbar die Temperaturen sämmtliche.r 24 Stunden beobachtet werden, 

 zu benutzen, indem man die fehlenden Stunden durch Interpolation ergänzt? 

 Es kann kein Zweifel darüber bestehen, dass unmittelbare ßeobachtungszah- 

 len einen weit höheren Werth besitzen, als interpolirte Zahlen. Fraglich ist 



