332 F. J. WiiK. 



äfvenledes såsom eruptiv betraktade s. k. röda gneisen i Erzgebirge inne- 

 håller både hvit och svart glimmer, ett förhållande^ som synes vara gemen- 

 samt för alla dessa primitiva skiffriga granit-bildningar. 



Knappt har man på den ena sidan om Brennerpasset lemnat Sill, förrän 

 man på den andra ser Eisack nedstörta utför den vestra bergväggen från 

 Stein Joch. Denne blir numera vandrarens trogne följeslagare ända till Bo- 

 zen, ständigt tilltagande i omfång genom tillflöden från sidorna. 



Vägen är till en början begränsad på vestra sidan af chlorit- (resp. 

 lerglimmerskiffer), på den östra af kalksten, den sednare tydligen bildande 

 ett lager i den förra. Chloritskiflfern fortsattes derpå med enahanda utseende, 

 som under den nordliga sluttningen af vägen, med NO:lig strykning och i 

 medeltal 45** lutning mot NV, samt omvexlar med lager af qvarzitskififer, 

 stundom äfven af kalkglimmerskiffer. Vid Sterzing vidtager enligt kartan 

 en glimmerskitferzon, betecknad på enahanda vis med den ofvanför nämnda, 

 vester om Sill belägna. Det synes mig dock, att åtminstone den öster om 

 Eisack belägna delen af den förra borde i geologiskt hänseende hänföras 

 till chlorit- eller lerskiflferformationen. Den innesluter nemligen, såsom också 

 kartan utvisar, lager af chloritskififer, under det att den på vestra sidan be- 

 lägna innehåller större och mindre partier af gneis. Dessutom är dess skitf- 

 rings- och skiktningsriktning, så vidt jag funnit, i allmänhet conform med 

 skiffringsriktningen i lerskifferterrängen. Äfven I. Niedzwiedzkis undersök- 

 ningar (1. c.) hafva ledt till antagandet af en kontinuerlig följd i aflagringen 

 af de ifrågavarande zonerna. Lutningen fann jag visserligen delvis olika, 

 men detta kan här likasom på norra sidan om Brenner liitt förklaras genom 

 de böjningar skikterna undergått vid uppresningen. En viss öfverensstäm- 

 melse mellan glimmer- och chloritskifferzonerna visar sig äfven deri, att man 

 också i den förra finner skiffern genomdragen af druramer och körtlar af 

 qvarz- och bruuspat. På sina ställen upptager glimmerskiflfern äfven fält- 

 spat och blir derigenom gneisartad, hvilket måhända kan tillskrifvas infly- 

 telsen af den granit, som uppträder ett par mil söder om Sterzing. 



Detta är en verklig, normal granit, vidt skild från den centrala gneis- 

 graniten, i det att den icke är skitfrig såsom denna, hvilket kan förklaras 

 deraf, att den icke är underlägrad utan pålägrad skiffern, och således vid 

 sin bildning icke varit utsatt för något tryck. Richthofen (Geogn. Beschr. 

 der Umgegend von Predazzo, 1860 p. 108) beskrifver den såsom en gra- 

 nitit, bestående af gråaktig qvarz, hvit Orthoklas och oligoklas, svart glim- 

 mer och mörkgrön hornblende. Sjelf har jag på det ställe, der jag närmare 

 iakttagit den, nemligen i Flaggerdalen vid Mittewald, icke funnit något 



