Iakttagelser under en geoloyisk resa i Tyrolen och Schweiz. 335 



nomskär densamma. Dessa tillhöra en långt sednare period, nemligen Fas- 

 sadalens eruptionsgebit, således början af den mesozoiska. 



Detta i geologiskt hänseende så intressanta territorium är i norr och 

 vester begränsadt af den kristalliuiska centralzonen, i sydost åter af den ut- 

 liggare deraf, som likt en långsträckt ö uppskjuter ur den sydliga sedimen- 

 tära zonen, krönt af den utaf normal granit bestående snöbetäckta Cima 

 d'Asta. Den mellan dessa upphöjningar bildade insänkningen är, såsom den 

 vackra af v. Richthofen upprättade kartan (1. c.) utvisar, till största delen 

 fylld med qvarzpor/yr, hvarpå triassiska saudstensbildningar samt derpå 

 kalkstenar och dolomit äro aflagrade. Dessa sedimenter äro genombrutna 

 förnämligast vid Predazzo först af s. k. turmaängranit och monzonsyenit 

 samt derefter af melafyr, migitporfyr och nraätporfyr , hvartill ännu komma 

 åtskilliga gångformigt uppträdande eruptiver af jemförelsevis mindre vigt. 

 Det gifves näppeligen någon trakt, som på ett så inskränkt område företer 

 en sådan mångfald i geologiskt hänseende som den närmaste trakten om- 

 kring Predazzo. Den tid af en vecka, som jag kunde egna åt densamma, 

 var visserligen alltför kort för att fullständigt sätta mig in i dess geologi, 

 men dock tillräcklig för erhållandet af en allmän öfverblick af eruptiverua 

 och deras inbördes förhållanden. 



Richthofen hänför dessa till den medlersta af de tre stora serier af 

 bergbildningar, hvilka man från en allmän synpunkt kan uppställa för erup- 

 tiverua (1. c. p. 312): granitartade . por fyr artade och trachytartade. îôvhxW- 

 kas olika petrografiska utbildning man finner en förklaring uti de olika för- 

 hållanden, hvarunder de bildats, i det att den l:sta gruppen i allmänhet 

 tillhör de äldre, den 2:dra de medlersta och den 3:dje de yngre tidsafdelnin- 

 garua af jordens utveckling. Denna indelning synes mig öfverhufvudtaget 

 hafva blifvit mindre uppmärksammad än den förtjenat, ehuru äfven Scheerer 

 (Jahrb. für Min. 18(34 p. 403) från rent kemisk synpunkt kommit till en 

 ungefärligen motsvarande indeluiiig af de kristalliniska bergarterna i pluto- 

 niter, plutovulkaniter och vulkaniter, hvilka han ytterligare indelar i tre uu- 

 derafdelniugar. Hans uppställning synes mig visserligen hvila på en alltför 

 ensidigt kemisk grund för att fullt motsvara de geologiska förhållandena. 

 Men äfven från en allmän geologisk synpunkt kommer man till en ytterli- 

 gare tredelning af ofvannämnda tre hufvudgrupper, nemligen genom tillämp- 

 ning af de undersökningar, som Bunsen, Streng, Kjerulf, Durocher m. fl. 

 hafva verkställt på eruptiver af olika slag och derpå grundade åsigter om 

 deras bildning. Vi erhålla nemligen för hvar och en af de tre serierna en 

 kiselsyrerik eller acid („normal-trachytisk") länk, en mindre kiselsyrehaltig 



