Iakttagelser under en geologisk resa i Tyrolen och Schweiz. 343 



des riktad nästan vertikalt mot granitg-ränsen (se Studer-Escher's Carte Geol. 

 de la Suisse), hvaraf tydligen synes, att gneisstraternas uppresning är full- 

 komligt oberoende af denna granit. 



Emellan Ornavasso och Anzola befinner sig, såsom kartan utvisar, en 

 region af hornblendehaltiga bergarter (Roches amphiboliques). Dessa förete 

 i allmänhet stor likhet med den i de nordiska gneisterritorierna förekom- 

 mande hornblendegneisen;, samt äro mer eller mindre tydligt skiffriga, stun- 

 dom nästan fullkomligt syenitartade utan spår till skiffrighet. Deras skiff- 

 ringsriktning är öfverensstämmande med den vanliga gneisens, men lutnin- 

 gen är stundom mera flack samt delvis böjd. Då denna region, enligt kar- 

 tan, mot SV sammanhänger med ett större invid graniten befintligt syenit- 

 terräng, så synes mig dessa hornblendehaltiga gneislager uppkommit genom 

 en metamorfisk inverkan af denna syenit. 



Såväl den hornblendehaltiga som den normala gneisen äro genombrutna 

 af gångar och stockar utaf en hvit pegmatit, hvilka tydligt afsticka från 

 de mörka gneisväggarna och sträcka sig upp ända till de molnhöljda berg- 

 spetsarna. Om man abstraherar från den mera oväsendtliga skiluaden i oro- 

 grafiskt hänseende, så förete de geologiska förhållandena i dessa trakter af 

 den alpiniska centralzonen en så stor analogi med de sydfinska, att om man 

 eugång innefattar dessa sednare under begreppet laurentisk, så måste man 

 äfven beteckna den alpiniska gneisbildningen med samma namn. Äfven den 

 i den nordiska gneisterrängen förekommande eruptiva gueisgraniten sakuai- 

 icke heller sin analoga bildning här. Vid Villa finner man gneisen utgöras 

 af omvexlande mer eller mindre glimmer- och hornblendehaltiga och deiföre 

 ljusare och mörkare lager. Vissa af dessa äro porfyrartade genom fältspa- 

 tens afskiljande i ellipsoidiska kristaller eller konkretioner, hvarigenom de 

 antaga likhet med de i de huroniska skifferterrängen i Tavastlaud förekom- 

 mande skiffrigt porfyrartade gångbildningarna (Om skifferf. i Tavastehus län 

 p. 8, 9, 13). Analoga bildningar omtalas af Credner (Elemente der géo- 

 logie, 1872 p. 83) under namn af porfyroider såsom förekommande i N. 

 Amerikas huroniska formation, samt i åtskilliga af N. Tysklands silur- och 

 devon-territorier; den öfvergång dessa genom skiffringens tillbakaträdande 

 förete i en verklig qvarzporfyr synes mig tala för att äfven de äro eruptiva 

 bildningar, som genom trycket antagit en mer eller mindre tydligt skiffrig 

 struktur. 



Närmare Domo dOssola tilltaga de granitartade gneislagren i mägtig- 

 het. Att de verkligen äro att betrakta såsom bestående af en art skiffrig 

 eruptiv granit och icke af en porfyrartad gneis, visar sig här ganska tyd- 



