350 F. J. WiiK. 



väl numera kunna anses vara den allmännast antagna. Också bestyrkes den 

 fullkomligt af de iakttagelser jag varit i tillfälle att anställa på densamma. 



Såsom af kartan synes utgör Rhône-dalen t. e. d. gränsen mellan den 

 grå skifferbildningen och den kristalliniska formationen, hvilken visserligen 

 närmast gränsen är betecknad som gneis, *) men som jag för min del dock 

 icke kan betrakta annorlunda än såsom en protogiiigranit med något större 

 grad af skiffrighet. Här likasom i allmcänhet t. ex. vid Simplon m. fl. stäl- 

 len synes protogingraniten vid gränsen till den metamorfiska skiffern, som 

 den genombrutit, vara mera skiffrig än i det inre af massan. 



Under hela vägen mellan Brieg upptill Oberwald ser man på venstra 

 sidan den hvita skiffergraniten dels i fast klyft dels i lösa stenar, delvis 

 utan spår till skiffrighet. Mellan Oberwald och Rhône gletschern, finner man 

 deruti mörka ellipsoïdiska konkretioner, äfvensom brottstycken af skiffer samt 

 dylika af en hornblendehaltig bergart, hvarjemte man ser den träda uti en 

 intim beröring med en syenitartad granit, som äfvenledes är delvis skiffrig. 

 Förhållandena äro här så lika dem. hvilka jag iakttagit i trakten omkring 

 nordliga delen af Längelmävesi i Tavastland (Om skifferforra. i Tav. län p. 

 5 o. f.), att hvad som gäller om de sednare äfven i allmänhet måste gälla 

 om de förra, d. v. s. den granitartade och den syenitartade bergarten bilda 

 på hvardera stället tvenne olika modifikationer af en och samma eruptiva 

 formation, hörande till den huroniska perioden. 



Ett analogt förhållande företer nu äfven den sachsiska granuliten : den 

 syenitartade skiffergraniten motsvaras här af den s. k. trappgranuliten, som 

 är intimt förenad med den vanliga granuliten i form af smala plattor och 

 bankar, hvilken vexellagring äfven gifvit anledning till att anse densamma 

 såsom metamorfisk. Dock finner man, såsom Naumann anmärker, ett här- 

 med analogt förhållande hos vissa rent vulkaniska bergarter t. ex. trachyt- 

 porfyr, som stundom företer en omvexling af till färg och struktur olika lager. 



Vid Furca-passet träffar man på den kristalliniska skiffern. Redan ne-* 

 danom passet finner man till höger om vägen, som leder upp till Grimsel- 

 hotellet, en sådan i vertikala skikter, men denna är här gneisartad, synbar- 

 ligen till följe af protogingranitens och syenitens metamorfoserande inver- 

 kan, likasom man äfven i det sachsiska granulitgebitet på sina ställen kan 



*) I de tvenne upplagorna af den Studer-Esclier'ska kartan, 1853 och 1867, är pro- 

 togingranit-gebitct något olika angifvet, hvilket förklaras af svårigheten att bestämdt skilja 

 det från den metamorfiska gneisen. Sâvidt jag af egna iakttagelser kunnat sluta till är 

 dock detta gebit i allmänhet något större än det som på kartan upptages. 



