Försök till en pä atomv. grundad gruppering af de kemiska elem. 417 



Vi kunna nämligen i enlighet tleiraed uttrycka sammansättningen af syreför- 

 eningarna genom den allmänna formeln: 



R . Ö^. R *) 

 t. ex. H.O.H; Ka.O.NOa; Ca.0.C02 o. s. v. Härigenom uttryckes, att 

 syrets atom består af två hälfter den ena negativ, den andra positiv, på 

 grund hvaraf nämnda sammanhållning blir möjlig. Härigenom föras vi äfven 

 till antagandet af en sådan elektrokemisk motsats hos de resp radikalerna 



t. ex. HH; ClCi**), hvaraf HCÏ och HCl, och häraf förklaras atomer- 

 nas parvisa uppträdande inom molekylen äfvensom Substitutionen, hvilken 

 sistnämnda alltid ansetts som det väsendtligaste bevis emot den elektroke- 

 miska theorins giltighet, men hvars betydelselöshet i detta hänseende, såsom 

 Blomstrand anmärker (1. c. p. 211), påpekades redan af Dumas, i det han 

 paralleliserade Substitutionen inom den organiska kemin med isomorfismen 

 inom den oorganiska, hvilket i sjelfva verket bevisas af isomorfin mellan 

 ett visst ämne och dess chlor-, brom-, eller nitroderivater. 



Med fasthållande af denna sats kan man icke undgå att finna, att den 

 nu rådande läran om kropparnas valens icke är tillfyllestgörande. Med an- 

 tagande deraf är det t. ex. omöjligt att förklara isomorfin mellan kalkspat 

 och natronsalpeter samt aragonit och kalisalpeter, ty enl. densamma är for- 

 meln för kols. calcium Ca.O^CO, hvilken icke står i öfverensstämmelse 

 med salpeterns formel med mindre att man äfven skrifver den på ett analogt 

 vis. näml. Ka (Na).02.N0, hvartill man åter icke är berättigad. 



Häraf synes mig nu tydligen framgå, att om man engång anser Cl och 

 H hafva lika atomvärde på grund af deras substitution inom isomorfa org- 

 föreningar, man följdrigtigt måste betrakta äfven Ka och Ca samt N och 

 C såsom lika valenta eller medgifva, att om också t. ex. C företrädesvis är 

 fyratoraigt, det dock derjemte kan uppträda äfven tre- resp. fematomigt, eller 

 med andra ord man kan icke fatta atomvärdet i absolut mening utan blott 

 vilkorligt. 



Man finner häraf, att huru stor vigt än möjligen läran om atoravärdet 

 kan hafva i formelt hänseende såsom ett sätt att bildligt uttrycka kroppar- 



*) Detta torklaringssätt antydes redan af Blomstrand (Om de organiska kropparnas kon- 

 stitution 1864 p. 28 o. 210 samt Kort l.irobok i oorg. kemi 1873 p. 38). 



**) Ett bevis för sannolikheten af detta antagande synes mig lemnas af det utaf Ma- 

 caluso på elektrolytisk väg framkallade aktiva tillståndet hos Cl och H, motsvarande det ozo- 

 niserade syret (Ber. über die Verh. d. sächs. Gesells. d. Wissenschaften zu Leipzig. 1873, 

 p. 306). 



