4'>2 



F. J. WiiK. 



ternas sammansatta natur, i det att nämligen Az, O, Oz enl. nämnda betrak- 

 telsesätt icke uttrycka odelbara atomer utan dubbelatomer eller med andra 

 ord äro verkliga kemiska molekyler, ocb häraf förklaras nu syrets s. k. 

 tvåatomighet eller rättare dess förmåga att binda tvenne enkla atomer, i det 



att det uämligen svarar mot H2, som i öfverensstämraelse dermed bör skrif- 



+ - + - 



vas H H;, såsom redan ofvanför blifvit nämndt. — = 4 och 0=12 blifva 



sålunda de tvenne urelementer, till hvilka ofvananförda ditferenser hänvisa. 

 Tillvaron af Az antydes ännu af en annan omständighet. Om 

 man nämligen placerar den i de negativa sekundära elementernas klass när- 

 mast fluor, så blir deras antal lika med de positiva nämligen 9, hvilket 

 tal befinnes gällande äfven för de öfriga, om man till ett sammanslår de när- 

 stående C, Si ; La, Di; Y, E; Co, Ni; Zn, Cd; Pb, TI; Sb, As. Summerar man nu 

 de resp. elementernas atomvigter inom hvardera af de tvenne hufvudafdelningar, 

 hvari de tvenne nämnda serierna sönderfalla, kommer man till följande analogier: 

 Az -f- Fl + Cl + Br + J = 269,51 _ 

 P + S -|- Se + Te + = 270,41 '" 

 Li -f-Na-i-Ka + Rb+Cs = 287,4)_ 

 Mg -)- Ca 4- Sr + Ba-j- = 28S,5( = ^'° 

 hvilka differenser i det närmaste öfverensstämma med differensen O — H -f- 

 N= i. Derjemte finner man följande öfverensstämmelse mellan differenserna 

 af de vid de negativa seriernas ändpunkter stående elementernas atomvigter: 



V— Az = 3.14.4; As— P = 3.14,7; 

 hvilka ansluta sig till de ofvanför nämnda. 



Den nära relation, som härigenom visar sig ega rum emellan Az och 

 Fl torde kunna tjena till förklaring af svårigheten, ja måhända omöjligheten 

 för den förra att uppträda i fritt tillstånd. Deremot synes den såsom nämndt 

 ingå i O2 och möjligen äfven i den fria ozon, i det nämligen den sistnämnda 

 kan sättas = Az.O.Oz, med afseende på dess förhållande till vätesuperoxi- 

 den O^Hg = Az.Hg.Oz, hvars bildning deraf sålunda kan förklaras. Be- 

 träffande åter skilnaden mellan det normala eller neutrala syret och det ak- 

 tiva (ozon i fritt tillstånd), så kan den helt enkelt anses bero derpå, att i 

 en atom syre är hvardera elektriciteten eller affiniteten ömsesidigt bunden, 

 men i ozonen t. e. d. fri, hvilket synes mig lemna en bättre förklaring af 

 förhållandet, än den man tillförene gifvit deraf, nämligen att i en mol. ozon 

 ingå en mol. vanligt syre och en atom aktivt syre (eller syre in statu nascenti). 

 Den regelbundenhet, som sålunda öfverhufvudtaget röjer sig i atoravig- 

 tens förhållande hos de kemiska elementerna vid ifråaavarande anordning 



