Försök till en på atomv. grundad gruppering af de kemiska elem. 425 



ger äfven frändskapsbegäret i qvtuititativt liäiiseende eller frändskapsstyrkan 

 (aktiviteten), så att J och Te förete den minsta. Fl och P den högsta gra- 

 den deraf, livilket hos de förstnämnda yttrar sig i det temligen tydligt ut- 

 präglade metalliska utseendet, hos de sistnämnda (Fl och P) i deras icke- 

 metalliska natur samt den större eller mindre svårigheten att bibehållas i 

 fritt tillstånd. Samma förhållande visar sig vidare i den i allmänhet större 

 fasthet och beständighet, som de yttre eleraenterna i sina föreningar visa i 

 motsats till de i raidten af serien stående. Betrakta vi slutligen dessa nega- 

 tiva elementers förhållande till H, så finna vi en olikhet mellan de tre grup- 

 perna deri, att saltbildarnes väteföreningar äro starkt negativa, de af S, Se, 

 Te svagt samt de af P indifferenta, och med afseende härpå kan man med 

 betraktande af de tre gruppernas inbördes förhållande säga, att den neg. 

 karakteren öfverhufvudtaget aftager i den mån de resp. elementerna i den 

 neg. sekundära serien närma sig till de indifferenta elementerna. 



De positiva sekundära elementernas grupp företer en ganska stor ana- 

 logi med föregående i formelt hänseende, ehuru de i afseende på sin kemiska 

 karakter äro fullkomligt motsatta. De låta nämligen indela sig på ena- 

 handa vis: 



Li Na Ka, Rb, Cs [ Ba, Sr, Ca Mg, 

 af hvilka alkalimetallerna såsom företrädesvis enatomiga motsvara H ; Ba, Sr, Ca 

 såsom vanligen tvåatomiga O, och hvad åter Mg beträffar, så visar den sig 

 vara analog med N och P. om man i enlighet med den af Scheerer ådaga- 

 lagda polyniera isomorfismen betraktar 1 mol. MgO såsom eqvivalent med 3 

 mol. H._>0 (nämligen i vissa silikater), på grund hvaraf man således kan be- 

 trakta osiden och följaktligen äfveu sjelfva radikalen såsom stundom treato- 

 miga. För öfrigt gäller äfven i denna grupp samma lag, som i föregående, 

 nämligen, att den pos. karakteren hos de särskilda elementerna tilltager med 

 stigande atomvigter, hvarvid dock är att märka, att äfven frändskapsstyrkan 

 (aktiviteten) i motsats mot föregående tilltager i samma proportion, hvartill 

 man kan sluta af de i det inre af serien stående metallernas lättare oxider- 

 barhet än de vid ändarne, äfvensom af den mot midten af serien tilltagande 

 svårlösligheten hos föreningarna. Men betrakta vi de tre grupperna i all- 

 mänhet i deras förhållande till hvaraudra och till hela den sek. serien, så 

 finna vi, att alkalimetallerna i högre grad förete de positiva egenskaperna 

 än de öfriga, och att dessa hos Mg äro minst utvecklade, med afseende 

 nämligen på dess förhållande i mineralriket, i det att talkmineralier i all- 

 mänhet i jemförelse med calciummineralier sönderdelas mera trögt, och der- 

 före ock vanligtvis uppträda såsom sekundära (metamorfos-) produkter, 



