426 F. J. WiiK. 



hvaraf man kan sluta till en mindre affinitet hos magnesium till luftens kol- 

 syra och således en mindre pos. natur än hos calcium. 



Sålunda finna vi i allmänhet taget såväl hos de negativa som hos de 

 positiva elementerna i den sekundära serien en större indifferens eller en 

 mindre tydligt utpreglad kemisk karakter i mån af deras närmande till de 

 egentliga indifferenta elementerna. Dessa kunna äfven fördelas i trenne un- 

 derafdelningar, om också mindre skarpt åtskilda från hvaraudra än i före- 

 gående grupper, samt med något annorlunda fördelning af elementerna: 

 Be, Al i Y, E Ce, La, Di Th Zr Si, C | B 



Äfven här finna vi likasom i föregående grupper ett tilltagande af de 

 positiva egenskaperna mot midten af serien, i det att cermetallerna och Th 

 äro starkt positiva i jemförelse med de vid ändarna stående elementerna, af 

 hvilka dock Be och Al äro företrädesvis positiva, under det att de i mot- 

 satta ändan stående Si, C, B äro företrädesvis negativa, dock betydligt 

 svagare än de egentliga pos. och neg. elementerna. Det är på grund af 

 denna mindre tydligt utpreglade, obestämda karakter, hvilken t. ex. hos Al 

 och B visar sig i syreföreningarnas dels pos. dels neg. karakter som ele- 

 menterna i denna grupp kan betecknas såsom indifferenta i motsats till de 

 tvenne föregående. 



Man kan således säga, att denna grupp förenar de båda andra till en 

 sluten krets, om vi nämligen å andra sidan mellan Fl och Li inskjuta den 

 hypothetiska Az, som genom sin natur af en pos. syremodifikation bildar 

 en förmedlande länk mellan de neg. och de pos. elementerna, men genom 

 sitt förhållande till syre tillika förenar dem med de primära. 



Öfvergå vi nu till den tertiära serien, så finna vi här i det närmaste 

 analoga förhållanden, hvarvid likväl är att märka, att denna öfverhufvudtaget 

 företer en större mångfald såväl i stort som i smått i afseende på de resp. 

 elementernas föreningsförhållanden, hvarföre de måste fördelas på tvenne, ja 

 hvad de indifferenta beträffar, trenne parallelserier. 



För de positiva elementerna i denna serie få vi följande naturenliga 

 indelning. 



In I TI Ag, 



Mn Fe, Co, Ni | Zn, Cd, | Pb, Hg, Cu 



Här visar sig således mera invecklade förhållanden än i föregående se- 

 rier, i det vi från den egentliga hufvudserien måste afskilja en biserie, hvars 

 elementer (In, TI, Ag) i sina frändskapsförhållanden förete mer eller mindre 

 analogi med alkalimetallerna, men dock äro närmast beslägtade (affina) med 

 de pos. tertiära metallerna, In med Cd och Zn, TI med Pb, Ag med Hg 



