Försök till en på atomv. grundad gruppering af de kemiska elem. 427 



och Cu, och de kunua således sägas bilda en öfvergång mellan de pos. se- 

 kundära och de pos. teitiära elementerna. Hvad hufvudserien beträffar visar 

 den i allmänhet taget en analogi med den pos. sekundära gruppen deri. att 

 den till de neg-, tertiära elementerna gränsande delen af gruppen (Mn, Fe 

 etc.) är mera positiv7än den motsatta (Pb, TI etc), och att i den förra Mn. 

 Fe, Zn i afseende på de positiva egenskapernas relativa styrka motsvara 

 hvar sin af elementerna Li, Na, Ka, i det att Zn är mest, IMn minst elek- 

 tropositiv, hvarigenom äfven i denna serie en öfvergång bildas till de nega. 

 tiva elementerna. Mot de alkaliska jordarternas metaller Ba, 8r, Ca, när- 

 mast mot den förstnämnda svarar tydligen Pb, och mot Mg svarar slutligen 

 Hg, Åg och Cu med afseende på sin större indifferens än föregående, hvil- 

 ket visar sig bland annat deri, att de icke sällan förekomma gedigna i na- 

 turen. Härigenom bilda de en naturlig öfvergång till de egentliga indiffe- 

 reiita metallerna. 



Dessa sistnämnda sönderfalla naturligast på följande sätt: 



Ru Os I j 



Rh Ir Sn, Ti 



Pd, Pt Au I 



Hos dem är den iudifferenta naturen ännu tydligare uttryckt än hos de 

 motsvarande i den sekundära serien, likasom i allmänhet hela den tertiära 

 serien företer mindre skarpt åtskilda pos. och neg. karakterer än den sekun- 

 dära. Denna indifferens yttrar sig dels i sjelfva metallernas svaga förenings- 

 begär och deraf följande oföränderlighet i luften dels i en stor del af oxi- 

 dernas, äfven de lägre, förmåga att spela rolen af såväl syror som baser, 

 samt deras i allmänhet föga beständighet. Platinametallerna bilda i likhet 

 med den motsvarande jerngruppen inom föregående serie en för sig bestående 

 underafdelning, som i likhet med de större t. ex. de ind. sekundära elemen- 

 ternas grupp hafva de mera positiva metallerna (Pd, Pt) i midten, de mera 

 negativa (Ru, Os) vid ändan af serien. Öfverhufvudtaget ansluta sig dock 

 platinametallerna till de positiva i motsats till Sn och Ti, b vilka såsom va- 

 rande fullkomligt analoga med Si och C i den sekundära serien bilda öfver- 

 gången till de negativa i den tertiära serien. Au intager en intermediär 

 ställning, och i sjelfva verket kan väl den iudifferenta karakteren sägas vara 

 mest utpreglad hos denna metall, hvarpå också dess s. k. ädla natur beror. 



Beträffande slutligen de neg. tertiära elementerna, så kunna vi lämpli- 

 gast fördela dem på följande sätt: 



Cr Mo ... W 11 



U . . ,. Nb . . . Ta ... I U Bi, Sb, As 



