Försök till en på atomv. grundad yruppering af de kemiska elem. 431 



nämnda isouiorfin mellan CaCOg och KaNO;,, i det att sålunda C kan be- 

 traktas såsom treatomig eller ock N såsom fyratomig. Att dessa elementer, 

 likasom elementerna i allmänhet, sålunda kunna tänkas bildade genom två 

 (eller flere) olika kombinationer, den ena positi\ ,, den andra negativ kan tjena 

 till en bekräftelse på det ofvanför gjorda antagandet, att utaf de tvenne till 

 en molekyl förenade atomerna den ena är positiv, den andra negativ. Så 



t. ex. blir NN = (Az — Hja + (Ö + Hg) = Az Ö Az. Häraf förklaras, hvar- 

 före elementerna i fritt tillstånd ej förete någon elektricitet utan i allmänhet 

 en större eller mindre grad af kemisk indifferens i motsats till det starka 

 föreuingsbegäret in statu nascenti. 



Det vore ändamålslöst att f. n. vidare i detalj söka tillämpa detta åskåd- 

 ningssätt. Det ofvanstående kan vara tillfyllest för att ådagalägga, att denna 

 åsigt om elementernas sammansatta natur icke står i strid med utan tvärtom 

 kan tjena till en förklaring af åtskilliga fakta. Någi-a ytterligare bevis här- 

 för må dock ännu anföras. 



Sålunda kan förhållandet mellan de tvenne sammansatta radikalerna Am 

 (NH4) och Cy (CN) samt elementerna förklaras i enlighet med ofvaunämnda 



hypothes. Am blir nämligen = (Az — H)2 -f- O och Cy = (Az ~ H)2 -f- O 

 samt blifva sålunda länkar, den förra i alkalimetallernas, den sednare i salt- 

 bildarnes resp. serier. De förra kunna nämligen uttryckas genom den all- 

 männa formeln (Az — H)-j-Oj uti hvilken x är = 0, 1, 2, 5, 8, de sednare 



åter genom formeln (Az ~ H) -f-0 -|- O.« hvaruti x är ^ O, 1, 4, 7. Dessa 

 formler s}iias mig kunna förklara såväl de likheter som de olikheter, hvilka 

 förefinnas mellan de båda serierna (se ofv.): så t. ex. kan den pos. karak- 

 terens tilltagande med atomvigten paralleliseras med det bekanta förhållandet hos 

 zinken, att den pos. kraften ökas genom beröringen med en mera indiffèrent metall. 

 Genom detta betraktelsesätt blifva nu sålunda de s. k. enkla radikalerna 

 analoga med de sammansatta blott med den skilnad, att beståndsdelarna i de 

 förra äro med hvarandra fastare förenade än i de sednare *), hvilket förhål- 



*) Denna större fasthet i elementernas kemiska konstitution synes mig vara tillräcklig 

 att förklara de olikheter mellan de s. k. enkla och de sammansatta radikalerna, hvilka fram- 

 hållits af Berthelot (Comptes rendus T. LXXVII, 1873 p. 1352) med anledning af den utaf 

 Lockyer på grund af spectroskopiska undersökningar uppställda hypothesen om metalloïdernas 

 saramaDsatta natur (1. c. p. 1347). Berthelots anmärkningar synas dock mera gälla Lockj^ers 

 åsigt om möjligheten af elementernas sönderdelning genom värme än frågan om deras sam- 

 mansatta natur. Ty han förklarar sig uttryckligen för den theoretiska möjligheten af en så- 

 dan sammansättning. 



