436 F. J. WiiK. 



lierna den positiva (metalliska) karaktereii aftar, så att vi i afseende härpå 

 kunna betrakta mineralseriens båda grenar såsom motsvarande eleraentarse- 

 riens, i det att hos silikaterna de sekundära, hos de öfriga de tertiära be- 

 ståndsdelarna äro öfvervägande, hvilket sednare isynnerhet är fallet med de 

 iiativa elcmenterna samt svafvelföreningarna, under det att oxiderna och sal- 

 terna i detta hänseende intaga en intermediär (indifferent) ställning d. v. s. 

 den pos. och neg. karakteren äro hos dem ung. lika utbildade. 



I sammanhang med det ofvannämnda må ännu anföras, att äfven berg- 

 arterna från en allmän geologisk synpunkt betraktade d. ä. såsom integre- 

 rande delar af de geologiska formationerna låta fördela sig efter enahanda 

 grunder. Också de kunna uppställas i en sammanhängande serie, bestående 

 af tvenne grenar, den eruptiva och den sedimentära, af hvilka dock de s. k. 

 metamorfiska bergarterna på sätt och vis intaga en intermediär ställning, all- 

 denstund de öfverensstämraa med de eruptiva i petrografiskt, med de sedi- 

 mentära i stratigrafiskt hänseende. Från de yngsta eruptiverna, de yngre 

 vulkaniska bergarterna eller lavaarterna närmast augit- eller basaltlavorna, 

 kommer man till de positiva eller basiska äldre vulkaniska (de basaltartade), 

 från dessa till de negativa eller acida (trachytarterna) från dem (närmast tra- 

 chytpoifyr) till de neg. eller acida porfyrarteriia (qvarzporfyr) och vidare ge- 

 nom de indifferenta, qvarzfria porfyrerna (i)orfyrit) till de svarta, basiska (me- 

 lafyr, augitporfyr), sedan till de äldre grönstensarterna (hyperit, gabbro, dia- 

 bas) samt genom de indifferenta diorit och syenit till granit, som genom gneis- 

 graniten bildar öfvergången till de metamorfiska och sedimentära bildningarna 

 hos hvilka den ständiga omvexlingen af kalkstens-, skiff"er- och sandstens- 

 artade bergarter kan paralleliseras med omvexlingen af basiska, indifferenta 

 och acida inom den eruptiva serien (se liärom vidare mina Iakttagelser un- 

 der en geol. resa i Tyrolen och Schweiz; Acta soc. sc. Fenn. T. X p. 357). 



En öfversigtlig och äfven naturenlig bild af denna bergarternas geolo- 

 giska ordningsföljd erhålles genom deras anordning i concentriska serier, yt- 

 terst de sedimentära och metamorfiska, derinom de plutoniska och plutoniskt- 

 vulkaniska samt vidare de äldre och yngre vulkaniska. Inom hvar och en 

 af dessa serier kunna vi åtskilja negativa, positiva och indifferenta länkar, 

 och denna anordning blir sålunda ett uttryck för den af Bunsen, sedermera 

 af Streng, Kjerulf m. fl. utvecklade theorin om eruptivernas antingen normal- 

 trachytiska, normalpyroxeniska eller blandade natur fl. c. p. .S34). 



På samma sätt kunna äfven mineraliernas fem hufvudafdelningar anord- 

 nas, med silikaterna ytterst, elementerna innerst, då analogin mellan de tre 

 underafdelningarna i likhet med förhållandet hos elementarsystemet kommer 



