M. H. 



Fi 



inska Vetenskapssocieteten, och särskildt dess historisk-filologiska sektion, 

 som under senast förflutna år, inom mindre än tvenne månader, smärtsamt 

 sett sig beröfvad genom döden icke färre än trenne högtförtjente inländske 

 ledamöter*), manas af saknaden och erkänslan att på denna festliga redo- 

 görelsestund samla hågkomsterna af hvad de hädangångne varit och verkat, 

 och att sålunda ännu en gång kalla dem åter, liksom till ett afskedsmöte, 

 i den krets, der de utgjorde prydnader för sina platser. De hastigt flyktande 

 minuterna för vår sammankomst unna oss väl blott en flyktig blick på deras 

 lefnad och sträfvanden, men äfven så skola vi få skåda män, hvilka med 

 upphöjdt menskovärde förenade den sanna gedigenhet i kunskaper och vetande 

 hvarigenom icke blott Societetens speciella syften befrämjats, men fosterlandet 

 vunnit glädjen att i sin bildnings och lärda forsknings minnesbok inrista 

 nya hedrade och hedrande namn. 



Först bland de trenne af dödsbudet hunne, nedlade professor emeritus, 

 doktor Gabriel Geitlin vandringsstafven. Hans långa, vänsälla lefnadslopp, 

 hans omfattande, gagneliga verksamhet erbjuda sjelfmant ett tilldragande 

 ämne för erinringen. När derföre minuestecknarus kall, på Societetens 

 vänliga uppmaning, emottagits af mig, har det skett i hopp att i min fram- 

 ställnings föremål, hellre än i ordets konst, finna den bästa bundsförvandt. 



Gabriel Geitlin föddes den 3 januari 1804, i den lilla forna kloster- 

 staden Nådendal. Hans fader var rådmannen derstädes Anders Geitlin i 

 dennes senare gifte med Anna Maria Aspholm, dotter till Johan Aspholm, 

 äfven han rådman i Nådendal, och Ulrika Emerentia Pryss. Farfadren, 

 bonde, egde på Luonomaa ö, i Nådendals landsförsamling, hemmanet Keittilä 

 eller Geitlä, hvaraf slägten tagit sitt tillnamn. 



En blick i det hem, hvarest den blifvande lärde mannen uppvexte och 

 emottog lifvets första intryck, visar oss ett gammaldags borgerligt hushåll 



*) G. Geitlin j '}". M. Akiander 7 |, E. af Brunér j J. 



