13 



turen i österländsk litteratur åter, men i stället blef den bibliska exegetiken 

 representerad af en särskild lärostol. 



Geitlin hade, såsom i det föregående erinrats, redan i sin kandidatexa- 

 men vunnit godt vitsord i orientaliska litteraturen. Den högre uppfattningen 

 af nämnde vetenskap, som emellertid äfven hos oss gjort sig gällande, ålade 

 honom vid hans nyfattade beslut så mycket större fordringar på sig sjelf, 

 som hans väg till professionen måste gå förbi tvenne då ännu vida mer 

 meriterade inhemske orientalister, Wallenius och Sjöstedt, om ock desse af 

 privata skäl icke anmält sig till tjensten. Redan i början af 1833 se vi 

 honom derföre umgås med planen att i S:t Petersburg söka sin förkofran 

 och utbildning. En i sådan afsigt till kansler insänd petition blef på det 

 nådigaste upptagen. Han erhöll icke blott tjenstledighet från lektoratet på 

 10 månader, räknadt från början af 1834, men äfven ett rundligt understöd 

 ur universitetets medel för en vistelse vid kejsarstadens berömda orientaliska 

 institut. Denna med utrikesministeriet förenade inrättning afsåg visserligen 

 närmast praktiskt-di2)lomatiska ändamål, men studierna derstädes voro veten- 

 skapligt ordnade efter komplexen af Orientens trenne islamitiska hufvudspråk, 

 arabiska, persiska och turkiska, och leddes af utmärkte lärare, till en del 

 österländske infödingar. På t. f. kanslers, grefve Rehbinders, förord emotta- 

 gen som elev vid institutet, väckte Geitlin på relativt kort tid genom den 

 mest ansträngda flit och lysande framsteg till den grad sina lärares förhopp- 

 ningar, att de vid hans afgång försågo honom med betyg, som kunde kallas 

 pompösa. Jemte speciella utomordentligt fördelaktiga intyg af den kände 

 Charmoy och persern Mirza Dschafar Toptschi, erhöll han af institutets di- 

 rektor Fr. Adelung ett generelt testimonium, hvilket i oâ"iciel väg insändes till 

 universitetets t. f. kansler och hvari det bl. a. heter: „M:r Geitlin apportant 

 déjà une connaissance suffisante de l'Arabe, du Turc et du Persan, n'avait 

 proprement besoin pour enseigner lui-même les langues, que de s'approprier 

 la méthode adoptée par nos professeurs et de profiter des facilités que 

 l'Institut oriental offre, pour réunir à la théorie des langues professée chez 

 nous par d'excellens maîtres, la pratique de la bonne prononciation et même 

 de la conversation. En rendant cette justice au digne protegé de votre Ex- 

 cellence, j'ai l'honneur d'ajouter les certificats de nos professeurs en sa faveur, 

 qui ne sauraient manquer de justifier les éloges que je me fais un devoir de 

 lui donner et de lui assurer d'avance la satisfaction de l'illustre université 

 de Helsingfors à laquelle il continuera d'appartenir à de plus justes titres 

 encore." Med det bästa hopp om framgång inlemnade således Geitlin i slutet 



