26 



Af uatiiren utrustad med en stor och stark kroppsbyggnad, åtnjöt Geitlin 

 intill sena ålderdomen en nästan oafbruten lielsa, hvilken han utan tvifvel 

 äfven hade att tacka för sitt sinnes spänstighet och förnöjdhet. Ännu syn- 

 tes den krya;, lefnadsfriska gubben, oaktadt snöhvit hjessa och något för- 

 tyngd gång, kunna räkna på många lyckliga år vid arbetsbordet och i kret- 

 sen af maka, barn och barnabarn, då en obetydlig hårdnad på tungan befans 

 vara en kräftknöl^ hvilken snart med hela denna sjukdoms skoningslöshet 

 och utan att hejdas af den smärtsamma operation, han så manligt bestod, 

 utvecklade sig. Lika fromt uudergifven i den onda dagen, som tacksam för 

 den myckna sällhet, lifvet honom skänkt, bar han sitt lidande med en kristens 

 tålamod, tills ändtligen döden satte en gräns för hans ständigt vexande plå- 

 gor, den 12 Juli 1871. Han jordfästes den 16 i samma månad på Esbo 

 kyrkogård; vid grafven tolkade J. V. Snellman vänskapens och den all- 

 männa högaktningens känslor för den varmhjertade och fosterländskt sinnade, 

 förtjente universitetslärarns, vetenskapsmannens och bibeltolkarns minne. — 

 Guds frid och välsignelse öfver hans mödor och öfver hans h vila! 



Greitlin hade 1829 ingått äktenskap med Anna Lovisa Lagus, 

 dotter till professoren A. J. Lagus och Sigrid Helena Hoffrén. Han 

 efterlefves af henne och 3 söner: Johan Gabriel, filosofie doktor och 

 lektor vid normalskolan i Helsingfors, Wilhelm Gabriel, andre kammar- 

 förvandt i kejserliga senaten, och Alexander Gabriel, juris kandidat och 

 vice häradshöfding, äfvensom af 6 barnabarn. Tvenne döttrar, med hvilka 

 hans äktenskap välsignats, blefvo redan i unga år skördade af döden. 



