21 



sen, det rent humanistiska värdet, af det vetande, hvars tolk han var. Re- 

 dan i skriftvexlingen med Öhman förklarar han: „Frågan om de klassiska 

 studiernas nödvändighet rör menskligheten, icke individen. Menskligheten 

 kan ej umbära den antika kulturens genius. Individer kunna, utan känne- 

 dom af den, äga sann bildning, ehuru de dervid försaka bekantskapen med 

 det yppersta menniskoanden framkallat i dagen"'. Ännu bestämdare utlåter 

 han sig i det ofta åberopade proniotionsprogrammet, hvarur jag tror mig 

 böra lemna några utdrag, deder bättre än hvarje främmande utläggning, 

 karakterisera hans åsigter, särskildt i förevarande frågor. Det heter der bl. a.: 

 .,Ofta säges att dessa studier, om de icke sedermera fortsättas och bringas 

 högt, äro alldeles gagnlösa. Detta är dock falskt. Deras inflytelse på 

 intelligensens uppodling i ungdomen äfveusom på språklig bildning i allmän- 

 het, förbises dervid alldeles, och fortsattes endast bildningens arbete, hvilket 

 aldrig för någon bör hvila, så skall den förvärfvade detaljkunskapen ännu 

 röja sin nytta, när den blickar fram blott som ett klarögdt barndomsminne, 

 som ser, hvad eljest icke skulle ses. Men värderas sedermera endast det, 

 som för yttre fördel visar sig mest brukbart, då skall man visserligen icke 

 vid hågkomsten af skolans fordna möda tänka, att blott det grundliga arbetet 

 är bildande, utan anse klassicitet för synonymt med pedanteri och bele som 

 puerila saker det majestätiska, mer än kungligt höja romarspråkets fraser". . . 

 „Utom religionsläran är det de humanistiska vetenskaperna och den sköna 

 konsten förbehållet att taga vård om mensklighetens hjerta. Att detta må 

 klappa varmt för sanning, rätt och skönhet, åstadkomma religion och huma- 

 nistisk bildning". ... „Så visst menniskan står närmare sig sjelf än till den 

 yttre naturen och är upphöjd öfver denna, så visst är det äfven, att de huma- 

 nistiska vetenskaperna företrädesvis äro de menskligt bildande". . . . „Historien 

 i stort är kulturhistorie, och Europas nuvarande civilisation genom otaliga 

 trådar sammanknuten med Romares och Grekers". . , . „Hvad af de hädangångne 

 folken kan läras, är icke redan inlärdt. Ty liksom all annan vetenskaplig 

 kunskap, som har andens lif till föremål, befinnes äfven denna outtömlig, 

 gestaltande sig ny för snillet och forskningen". . . . „Den grekisk-romerska 

 filologin är till sitt allmänna syfte icke en språklig, utan en historisk (huma- 

 nistisk) vetenskap, som vill utröna alla yttringar af antikens andliga till- 

 varelse, dess alla skapelser, dess hela verksamhet". . . . „Den klassiska filolo- 

 gins fortfarande värde tyckes mången gång hafva blifvit stäldt i fråga af 

 den orsak, att man då förmenat, att för en så gammal vetenskap några synner- 

 liga framsteg ej vidare skulle återstå. En sådan tanke härrör dels af en 

 onöjaktig insigt om vetenskapernas väsende i allmänhet, dels af obekantskap 



