26 



embetsbroder, professsor emeritus, statsrådet Fr. Cygnaeus några ur sitt 

 eget rika hjerta tagna och af alla närvarandes besannade afskedsord, hvar- 

 efter den aflidnes äldsta och tillgifnaste ungdomsvän, lektorn i romerska 

 språket vid gymnasium i Borgå, prosten Aug. Lindfors uppläste ett svenskt 

 sorgeqväde på antikt versslag. Nyländska afdelningens studenter, hvilka 

 mangrannt och sjelfmant deltagit i sorgetåget, afsjöngo vid grafven „Viken 

 tidens flygtiga minnen" och Horatii allvarliga „Integer vitae". Ingen fanns, 

 som kunnat eller velat jäfva den djupa sanning, den romerska skaldens ord 

 just nu inneburo, då vi skildes från det jordiska omhöljet af vår varmhjer- 

 tade, trohjertade, renhjertade vän och embetsbroder. Och i de unges sinnen 

 uppstego säkert åter, i denna saknadens och minnets stund, samma känslor, 

 samma löften, hvarmed de engång förr i lifvet bjödo sin älskade inspektor 

 farväl : 



Stunden nalkas. Vi dig mista. 



Tro dock ej, att banden brista. 



Som förenat oss med dig! 



Stoftets former vexla öden; 



Kärlek, aktning trotsa döden; 



Och de följa på din stig. 



Professoren och kanslirådet af Brunér hade 1856 j^ i fröken Augusta 

 Helena Wilhelmina Nymander, — dotter till generalmajoren K. J. 

 Nymander och Charlotta Wilhelmina Blåfield, — funnit den hulda 

 maka och outsägligt tillgifna följeslagerska genom lifvet, åt hvilken han 

 skänkt sin tidigaste ungdomsböjelse. Hon efterlefver honom, ack! så ensam 

 i det fordom lyckligaste hem, dit den älskade makens familjegenier hade 

 flyttat öfver, ett hem, der hon egt och förlorat ej blott honom, men äfven de 

 tvenne bani; med hvilka hennes äktenskap välsignats. Måtte hon, som så- 

 väl behöfver det, få tröst från höjden och af medvetandet, att om ock ingen 

 son skall fortplanta och med henne välsigna den hädangångne älskades namn, 

 likväl hans ädla tänkesätt och handlingar skola hålla hedersvakt invid hans 

 minne. Så vare det sagdt, och så late Herran det fullbordas! 



