Af en så sällsynt verksam, till hela sitt uppträdande originell far, föddes 

 Johan Gabriel den 16*) sept. 1795 i Åbo, den 6:e i ordningen bland 8 

 syskon, och han vanslägtades icke mycket från sin fader i anseende till lyn- 

 nets originella liflighet och praktisk verksamhet. Med gammaldags patriar- 

 kalisk stränghet handhades disciplinen i detta liem, och vid lydnad utan 

 prut för den enrådande fadersviljan vandes barnen ifrån början. Vår teck- 

 nings föremål har sjelf bevarat minnet af en skarp konflikt emellan fadrens 

 vilja och sonens naturliga lust att sjelf bestämma sin framtida lefnadsbana. 

 Efter erhållen privat undervisning af en informator, som enligt Bonsdorffs 

 egen anteckning var särdeles sparsam på lärdomar, men desto frikostigare 

 på aga, blef han vid 15 års ålder den K) nov. 1810 inskrifven som student 

 vid Åbo akademi och Wiburgska afdelningen eller nationen, samt begynte 

 derpå genast med särdeles intresse och uppmärksamhet afhöra den då enda 

 juridiska läraren, prof. Calonii utmärkta föreläsningar. Detta skedde med 

 afsigt att, oaktadt sin ungdom, så fort som möjligt absolvera sin juridiska 

 kurs vid akademin och snart inkomma på den praktiska banan, dit hans håg 

 företrädesvis drog honom. Men emot denna plan satte fadren sitt bestämda 

 veto, gaf den motspänstige sonen en allvarsam tillrättavisning, och förklarade 

 kort om godt att ingen juridisk examen finge komma i fråga föran han ta- 

 git filosofiska graden, och derefter ingen ringare än juris kandidat- och li- 

 centiat-examen. Utan tvifvel hade fadrens befallning sin goda grund i so- 

 nens ungdom och goda hufvud, ehuru å andra sidan dennes klena underbygg- 

 nad i de lärda språken och åt det praktiska lifvet vända håg talade deremot. 

 iStudenten slog sig likväl derefter, med nästan desperat ifver och ihärdighet, 

 på Latinsk och Grekisk grammatik, stängde sig eremitlikt för åratal inne 

 med sina examensböcker, hann i kunskaper småningom upp sin 4 år äldre 

 broder, den sedermera som kemist utmärkta Pehr Adolf, blef dennes exa- 

 mens-kamrat, och fick den 28 april 1815 i examen rigorosum vitsordet: maxima 

 diguus (med 4 laudatur och 5 cum laude) — således ett ganska godt resul- 

 tat för en ännu ej 20-årig yngling. Också mötte den stränge fadren på 

 trappan sin från pröfningen hemkommande son och slöt honom under glädje- 

 tårar i sina armar med orden: „du har hållit ord som en karl'^ — nemligen 

 att oaktadt sin bristfälliga underbyggnad uppnå universitetets högsta lärdoms- 

 grad — samt bemötte honom från den stunden med dittills ovant faderligt 



*) Enligt utdrag ur dopboken: den 26 sept. Huru denna olikhet skall förklaras vet 

 jag icke, ty sjelf uppgaf han alltid den 16 sept. Äfven årtalet varierar, uppgifves nemligen 

 stundom i officiella handlingar, enligt prestbetyg, hafva varit 1793, men detta säkert med 

 orätt. Dopboken torde böra äga vitsord i fråga om datum. 



