af ständerna, särskilt af dem vid Borgå landtdag — som afgåfvo ett föga 

 tillfredställande förslag i ämnet — blef sagda förenkling dock alltfort undan- 

 skjuten, kanske mest derföre att man ryggade tillbaka för det omstörtande 

 af gammal liäfd som jordeböckernas nya inrättning skulle medföra, kanske 

 ock emedan de förslag som dittills uppgjorts icke varit tillfredsställande, icke 

 med ens aflijelpt confusioneu, utan nödtorftigt lappat det i längden ohållbara. 

 Oredan i bokföringen, med de gällande 1 olika skattetalen — mantal, hem- 

 man, skattören, skattmarker, öresland, skattar, alnar, bågar, näbbar och kor 

 — de omkring 30 olika räntepersedlarne, och de 112 olika undervisningarne, 

 kändes dock småningom alltför outhärdlig och något botemedel måste sökas; 

 Bonsdorff, som länge påyrkat en reform häri, fick Senatens befallning att 

 utarbeta ett detaljeradt förslag till skatteförenkling, hvilket han aflemnade 

 färdigt redan 1827. Detta innebar en mycket radikalare förändring, än nå- 

 gonsin förut blifvit föreslagen, och det godkändes i allo af K. Senaten, men 

 stadfästelsen uteblef icke dess mindre, osäkert af hvilken anledning, ända till 

 den 9 april 1840, då de allmänna grunderna antogos. Långt derefter 1844 

 fick Bonsdorff i afseende å verkställigheten för andra gången afgifva samma 

 förslag, ytterligare vidlyftigt motiveradt, som likaledes godkändes, och nu 

 anbefalldes ändteligen dess ofördröjliga verkställande i detaljer. Förslaget 

 innehöll hufvudsakligen : att det fordna kronovärdet åsidosattes, såsom icke 

 mera passande till förändrade förhållanden, men de många räntepersedlarne 

 (som nu reducerades till 4, nemligeu spanmål, hafre, smör och talg), hänför- 

 des till vissa skatterublar, så att af hvarje skatterubel alltid en del skulle 

 erläggas i penningar, en annan del finge betalas med spanmål, en tredje 

 med smör o. s. v. eller ock lösas efter markegång, samt alla de olika skat- 

 tetaleu och undervisningarne bragtes till enhet och inbördes likhet, nemligen 

 till mantal och hemman — Wiborgs län och Torneå härad likväl undantagna, 

 emedan, enligt Förordningens ord, dylik reglering der icke är af nöden. 

 Efter sådana grunder uppgjordes öfver hela landet omsättnings-jordeböcker, 

 dessa granskades i kyrkostämmor, sedermera äfven i landskontoren och re- 

 visionskontoret; efter slutad granskning uppsattes sedan de nya jordeböc- 

 kerna, i hvilka hemmanen äro införda med sina åsatta skatterubeltal. Åratal 

 förgingo naturligtvis innan detta hunnit verkställas, men ifrån 1850 års in- 

 gång uppbars och bokfördes skatten efter denna nya metod, som innebar ett 

 ganska betydande framsteg och åstadkom en dittills ovan reda och lättnad i 

 skatteberäkningen. Officiella tidningen för 1850 N:o 6 — 8, 35, redogör kor- 

 teligen för denna vigtiga reform, som var af ganska vidsträckt inflytande 

 för en lång framtid; redogörelsen är troligen af Bonsdorff, ehuru han då re- 



