11 



verket så vidt det var färdigt, livarjemte äfven professorerna Lagus och 

 Nordström på aiifordran afgåfvo vidlyftigt rootiverade utlåtanden i ämnet, och 

 följden blef att detsamma jemte hela planen förkastades. Ungefäi- samtidigt 

 afled prof. Ekelund och Bonsdorff tog afsked, hvarpå en 3:e lagkomité för- 

 ordnades, som efter helt andra grunder sammansatte det sedermera tryckta 

 lagverket. 



Till en stor mängd andra komitéer, som förberedde delvis ganska vig- 

 tiga regeringsåtgärder eller samhällsreformer, blef Bonsdorff inkallad, ej blott 

 under sin tjenstetid, utan äfven långt derefter, medan han lefde som privat 

 man, men ändock lifvades af oförminskadt intresse för allmänna ärender. 

 Sålunda satt han, alltid såsom verksam ledamot, i komitéerna: 1. för inrät- 

 tandet af civilstatens enke- och pupill-kassa, 1825 och 1829; 2. för handelns 

 och jordbrukets befrämjande 1834; 3. för åtgärder till lurendräjeriets förhin- 

 drande 1834 och för en ny tulltaxa 1836; 4. för handelns och sjöfartens be- 

 främjande 1836; 5. för tillökning af statsinkomsterna 1838; 6. för myntvä- 

 sendets reglerande och den s. k. myntrealisationen 1839; 7. för organiseran- 

 det af den indelta militären 1854, och deraf föranledd rotejemkning 1856; 

 8. för vården af kronans boställen och kungsgårdar 1860; 9. för landtdags- 

 propositioners utarbetande 1862; 10. för förslag rörande ombildning af en 

 del styrelseverk 1805, då han utarbetade ett fullt detaljeradt förslag till in- 

 struktion för ett kammar-kollegium i Finland. Afgaf äfven ett utförligt för- 

 slag till löne-indelningarnes upphäfvande och ersättande med kontant lön. 

 1844; samt år 1847 ett detaljeradt förslag till Passexpeditionens i Petersburg- 

 nya organisation. Var dessutom en bland adelns komiterade vid Riddarhus- 

 möten 1848, 1854 och 1860, äfveusom en bland Finska bankens revisorer 

 1865 och 1866; hvartill kan läggas att han medverkade till Finska veten- 

 skaps-societetens inrättande 1838. Utan tvifvel innehålla de ofta ganska 

 vidlyftiga utlåtanden Bonsdorff afgaf inom dessa många rådplägande kretsar, 

 ett dyrbart förråd af praktiska vinkar, observationer och påminnelser om 

 nödiga reformer, som väl förtjente beaktas, ehuru de icke utmärka sig genom 

 någon annan framställningens förtjenst än tydligheten; ty alltid grundade 

 han sina reformförslag på rent praktiska motiver, alldrig förlorade han sig 

 i vidtsväfvande teorier. Man kan också taga för afgjordt, att hans yttran- 

 den icke så alltför ringa inverkat på de beslut regeringen fattat, att hans 

 rika erfarenhet och villighet att den meddela således icke varit gagnlös för 

 det allmänna. Man känner dessutom att de styrande icke sällan på privat 

 väg inhemtade Bonsdorffs mening i fråga om åtskilliga tilltänkta åtgärder, 

 att han således äfven i egenskaj) af privat man fungerade nästan såsom ett 



