12 



konsultativt statsråd utan portfölj, ehuru i sådant afseende icke synlig inför 

 allmänheten. 



Vid landtdagarne 1863 och 1867 — ty ifrån 1872 års ständermöte 

 uteblef han för sin höga ålders skull — representerade han sin ätt, och 

 hade då rikt tillfälle att yttra sina åsigter i samhällsvigtiga frågor. Också 

 begagnade han det öfverhufvud ganska ofta, så att hans yttranden uppgå till 

 något hundradetal, ehuru de vanligen voro helt korta, gående rent på saken 

 utan allmänna resonnementer, stundom med inströdda humoristiska infall. Af 

 andra talares välklingande fraser lät han sig alldrig hänföras, utan hade all- 

 tid sin egna sjelfständiga; enkla och praktiska åsigt af saken ifråga, den 

 han framförde med bestämdhet, men utan visad lust för propaganda. Ofta 

 blef han motsagd af talare med mer flytande tunga, äfven då hans mening 

 var den riktigare, och vid omröstningar stannade han icke sällan i minorite- 

 ten, oftare dock vid den förra än vid den senare landtdagen. Hans infly- 

 tande i ståndet tyckes derföre hafva varit ringa, och i allmänhet hade han 

 under hela sin lefnad icke att fägna sig af någon synnerlig popularitet, den 

 han icke heller på något vis sökte. Emellertid äro de verkliga reformer 

 icke få, som han med sitt votum understödde, om än den s. k. liberala 

 fraktionen icke i allmänhet kunde påräkna hans medhåll. För den dryga 

 andel han sålunda på flere sätt haft i vårt lands samhällsutveckling under 

 det sednaste halfseklet, fick han den 31 mars 1S6S ett lysande vedermäle 

 af monarkens nåd, i det han med barn och efterkommande upphöjdes i fri- 

 herrligt stånd, 49 år efter det slägten blifvit adlad. Derförinnan var han 

 dekoi-erad med Stanislai ordens 2:a klass, Anne ordens 2:a klass med kej- 

 serl. kronan, och Svenska nordstjerne orden. 



Friherre Bonsdorff hade äfven i det privata lifvet icke ringa betydelse, 

 nemligen i egenskap af driftig och insigtsfuU jordbrukare på flere olika 

 trakter af landet, emedan exemplets makt är stor isynnerhet på ekonomins 

 område. Den förkärlek han alltid behöll för landets niodernäring, insöp han 

 redan tidigt i hemmet genom sin fars exempel och sin ärfda jordegendom; 

 men insigten i den förvärfvade han sjelf genom talrika försök och sin goda 

 observations-förmåga. Han gällde som auktoritet i hithörande frågor bland 

 praktiska landthushållare, ehuru han äfven häri satte föga värde på blotta 

 theorier. Han innehade en tid jemte två syskon, det af fadren inköpta Ke- 

 pola gods, beläget i Kiulo socken och bestående af många frälsehemman, 

 vidare ensam en kort tid Pörtsnäs i Kiraito, Wiborgs gård eller Frillas, 

 ett allodial säteri i Bjerno åren 1837 — 46, Juvankoski i Uskela, der ett pap- 

 persbruk var i gång, drifvet af en mäktig forss, åren 1838 — 62, Sonaby i 



