13 



Helsinge ända ifrån 1820 och Gumtäckt. tätt invid Helsingfors, ifrån 1840. På 

 dessa många jordagods förmärktes snart af markens högt uppdrifna odling och 

 hela hushållningens förbättring, att de kommit i en både nitisk och praktiskt 

 erfaren ägares hand. Men han innehade icke alla dessa egendomar på en 

 gång, utan sålde dem en efter annan för ett af de betydliga förbättringarne 

 betingadt högre pris än inköpssumman, med undantag af Gumtäckt, det han 

 vid sin annalkande ålderdom öfverlemnade åt sin enda son, som i likhet med 

 sin fader från kameraltjenst öfvergått till landthushållning, och Sonaby, det 

 han med förkärlek omhuldade, och mot slutet af sin lefnad bebodde, samt af 

 hvars förskönande han vid framskriden ålder hade sitt nöje i landtligt lugn. 

 Äfven till annan industri än landtbruk utsträckte han sin omsorg, fastän, 

 såsom det vill synas, med mindi^e framgång. Ty utom pappersbruket Ju- 

 vankoski, det han jemte sin svåger Wasz länge bedref, innehade han bland 

 annat ett antal aktier i Vanda jernbruk, anlaggt i Helsinge vid Vanda å; 

 men det bolag, som i början af lS40-talet bedref detsamma, nödgades innan 

 kort upplösa sig, antingen för missgynnande konjunkturers skull eller till 

 följe af betydliga misstag i affärens bedrifvande. Lägger man dertill att han 

 var en drifvande medlem i åtskilliga andra bolag och successivt ägde två 

 stadsgårdar, af hvilka han lät ombygga den sednare hel och hållen, så inses 

 lätt att hans ekonomiska verksamhet var nog vidsträckt, följaktligen tog 

 mycket både tid och krafter i anspråk. Genom sträng sparsamhet i en ti- 

 digare ålder samt omsorg och klokhet i alla transactioner, förökade han be- 

 tydligt den förmögenhet honom tillfallit genom arf, och använde densamma 

 lika klokt i sin senare ålder ej blott till eget nöje, utan äfven till välgören- 

 het emot andra. 



De sista lefnadsåren blefvo för honom jubelår af högst ovanlig art. 

 Den 19 sept. 1868 fick han af juridiska fakulteten i Upsala jubeldoktors- 

 diplom, emedan 50 år förgått sedan han till juris doktor promoverades, ett 

 fall som sällan inträffar, enär sällan någon så ung man promoveras som 

 Bonsdorfif då var. Året derpå den 31 maj 1869 pryddes hans hjessa af 

 jubelmagister-krans här i Helsingfors, 54 år efter det han promoverats i 

 Åbo. Slutligen hade han den ytterst sällsporda lyckan att kunna fira sitt 

 guldbröllop med sin ännu lefvande maka Ulrika Charlotta von Willebrand, 

 med hvilken han sedan den 31 dec. 1 820 genomlefde 52 år af ostörd äkten- 

 skaplig sällhet. Tryckta verser, hållna i munter tonart, bevara minnet af 

 denna ovanliga högtidlighet den 31 dec. 1870. I dessa verser heter det på 

 skämt, men fullkomlisrt riktifft: 



