Högtärade åhörare! 



J_)et var för omkring tio veckor tillbaka, som med blixtens snabbhet ett 

 sorgebudskap sjiridde sig öfver den civiliserade verlden: den sista af den 

 nyare astronomins veteraner, Argelander, hade den 17 Februari slutat sitt 

 långa och för stjernkunskaiien så fruktbärande lif. Icke endast i Tyskland, 

 der den aflidnc tillbragt största delen af sitt lif, äfven i andra länder emot- 

 togs underrättelsen om hans frånfälle med sorg och saknad; det fanns väl 

 ingen ibland de många astronomer i både den gamla och nya verlden, som 

 hade kommit i närmare vetenskaplig beröring med honom, som icke skulle 

 känt, att de med honom förlorat en trogen vän eller en alltid välvillig jåd- 

 gifvare. iSärskildt hos oss har Argelanders ))ortgång väckt deltagande: det 

 var vid akademien i Abo och vid universitetet i Helsingfors, soui han lade 

 grunden till sitt rykte; genom hans här utförda arbeten blef det finska uni- 

 versitetets Observatorium så att säga infördt i den vetenskapliga verlden. Då 

 han efter mera än tretton års verksamhet leranade Finland, hade han för- 

 värfvat sig en aktningsvärd ställning icke endast såsom vetenskapsman utan 

 äfven såsom medborgare, och den lucka, han lenmade efter sig, har åldrig- 

 kunnat fullständigt fyllas. Finska Vetenskapssocieteten, som stiftades två 

 år efter hans afrcsa från landet, liar under en läng följd af år räknat honom 

 till antalet af sina utländska hedersledamöter för att derigenom uttrycka sin 

 högaktning för hans vetenskapliga förtjenster. I enlighet med Societetens 

 gamla plägsed, att vid sitt årssamnianträde fira bortgångne ledamöters minne, 

 har Jag l»lif\'it upimianad att inför denna aktade åhörarekrets i korta drag 

 skildra Argelanders lefnadsöden. Detta mig meddelade uppdrag har å ena 

 sidan varit smärtsamt för mig, emedan det ånyo upplifvar sorgen öfver den 

 förlust, som drabbat mig personligen, men å andra sidan har det varit för 

 mig, som i tjugutvå år åtnjutit förmånen att hafva varit den bortgångnes 

 lärjunge, medarbetare oeh vän, en dyrbar pligt att få gifva ett offentligt ut- 

 tryck åt den aktning och kärlek jag i likhet med alla dem. som stått honom 

 nära, hyser för hans oförgätliga minne. 



Det vore omöjligt att i dag meddela en någorlunda fullständig skildring 

 af Argelanders så framgångsrika lefnad. Endast efter längre fortsatta studier 



