10 



för den tilläinuade Åbo-katalogens utgifvaiule dei'stätles afslutats, sökte oeli 

 erhöll liau ett års tjeiistledig-het för att resa till sina slägtiugar i Preussen. 

 Han återvände derifrån 1S32, utgaf från trycket tre volymer Observationer 

 (1830 — 1S32), hvaraf den första, som hade varit till största delen färdig fiire 

 Åbo-branden, måste uppläggas ånyo, eraedau densamma jemte Freuckellska 

 tryckeriet hade gått upp i lågor, och intog efter verkställd flyttning till 

 Helsingfors, der han tills vidare bebodde Rosenkampfska gården vid Kasern- 

 torget, den 12 Augusti för första gången sin plats i Cousistorium. Under 

 den tid, som följde närmast, var han sysselsatt med sin Catalogus Aboensis; 

 derjemte tog det blifvaude nya Observatorium, som under Engels ledning reste 

 sig på Ulrikasborgsberget, hans uppmärksamhet i anspråk. I November 

 1834 hade denna inrättning ändtligen hunnit så pass ställas i ordning, att 

 observationerna med meridiancirkeln, som hade varit af brutna alltsedan 1831, 

 åter kunde vidtaga; de fortsattes ända till Februari 1837, då Argelanders 

 lefnadsödeu oförmodadt togo en helt ny vändning. 



I Preussen hade man beslutat sig för inrättandet af ett tredje Observa- 

 torium af första rangen, som skulle tillgodose behofvet i monarkins vestra 

 delar, på samma sätt som observatorierna i Berlin och Königsberg gjorde 

 det för de öfriga provinserna; det var en gifven sak, att det blifvaude Obser- 

 vatorium skulle förenas med universitetet i Bonn, hvilken stad genom sitt 

 gynsamma läge under en mild himmel, nästan i medelpunkten af vestra 

 Tysklands kommersiela och således äfven vetenskapliga kommunikationsvägar, 

 var synnerligen lämplig för en sådan anstalt, så mycket mera som det unga 

 och i hast uppblomstrande universitetet kunde göra anspråk på att äga ett 

 astronomiskt Observatorium. Sedan detta var afgjordt, gällde det att finna en 

 man, som var vuxen att uppgöra planen till det tillämnade institutet, och i 

 detta afseende hade Argelander aflagt ett lysande prof i Helsingfors. Att 

 han för öfrigt var en persona grata i hemlandet, kan icke förundra oss och 

 sålunda blef han redan om våren 1836, då fråga om observatoriet i Bonn 

 ännu icke var afgjord, genom ett egenhändigt bref af kronprinsen inbjuden, 

 att antaga professionen i astronomin vid universitetet i Bonn. Detta bref, 

 som jag äger i original, är betecknande för den förtrolighet och aktning, 

 med hvilken Argelander bemöttes af sin höge vän och beskyddare, och det 

 kunde intéressera en eller annan att känna dess ordalydelse. Jag anhåller 

 derföre att få uppläsa detsamma: 

 "Alter Fritz! 



Ich hotfe endlich, dass unsere beyderseitigen Wünsche, Dich im teut- 

 schen Lande bey einer unserer Hochschulen angestellt zu sehen, in Erfüllung 



