14 



Argelanclers verksamhet var lAiig-tifrAu af.sliitad vid den pmiod, till li\ ilken 

 vi nu kommit: lian kunde aldrig vara sysslolös ocli jemte det lian utan af- 

 brott skötte sina akademiska göromål var han fortfarande upptag-en af under- 

 sökningar rörande fixstjernorna, hvaråt han hade egnat nästan hela sitt lif. 

 Af stor betydelse har äfven hans inflytande på andra astronomer varit. Ju 

 mera hans rykte höjde sig, dess mera anlitades han af astronomer i Europa 

 och Amerika, som infunno sig i Bonn för att höra hans åsigt, när det gällde 

 utförandet af£större vetenskapliga arbeten eller anläggandet af nya obser- 

 vatorier. _ Han har sålunda knnnat verka indirekte för sin vetenskap mera 

 än någon annan och många nu lefvande astronomer stå i sådant afseende i 

 stor tacksamhetsskuld till honom. 



I sitt sätt att arbeta var han konservativ, han tyckte icke om vissa 

 nya rigtningar, som i astronomin gjort sig g-ällande, eller om förändringar i 

 obserxationsmethoder, som icke kunde bestämdt motiveras af behofvet. Han 

 hyllade Lalandes grundsats „le mieux est l'ennemi du bien" i den mening', 

 i livilken den bör uppfattas, och riktigheten deraf besannas många gånger af 

 erfarenheten, i det de, som ständigt grubbla öf\er hurn man kunde införa för- 

 bättringar i niethodcrna, sällan hinna uträtta någonting \erkligt godt. Men 

 han ville dock aldrig förmena andra att göra huru de sjelfva tyckte; han 

 fordrade endast, att de öfverhufvud uträttade någonting till vetenskapens gagn. 



Särskildt måste jag- framhålla hans humana sätt att behandla yngre 

 vetenskapsidkare. Han sökte framförallt att befrämja deras sjelfverksamhet 

 och han uttalade sig skarpt emot den principen, som hyllades och ännu hyllas 

 ibland annat vid observatorier i England, att assistenter äro blott verktyg 

 i föreståndarens händer, och som har till följd, att de endast sällan kunna 

 utveckla sig- till sjelfständiga forskare. Han var alltid gerna beredd att 

 lemna åt sina assistenter frihet att befatta sig med egna undersökningar och 

 såg med nöje, om de på egen hand lyckades uträtta något för vetenskapen. 

 Hans föredöme i detta afseende har utan tvifvel utöt\at en ^älgörande \erkan 

 i större kretsar. 



Många och ovanliga voro de utmärkelser, som kommo Argelander till 

 del under hans långa Icfnad; sjelf förblef han dock alltid lika anspråkslös 

 och tlärdfri, som hans vänner lärt känna honom i Finland, lika vänlig emot 

 sina elever som artig och förekommande emot personer af högsta samhälls- 

 ställning. Sednare delen af hans lif blef tyvärr icke förskonad för sorg och 

 bekymmer. ]\Ied tunga steg fick han föra till grafven tvenne döttrar, båda 

 fullvuxna, som borttogos af en tärande sjukdom; hans yngsta son, som var 

 officerare i preussiska armén, dog helt plötsligt af lijertslag, långt borta ifrån 



