SKOGSTRÄDENS RASER. 13 
För skogsvården ha dessa granformer ej något direkt intresse, men 
såsom parkträd borde de finna en passande användning. Sandviksgra- 
nen är en på samma gång egendomlig och vacker gran, som i synner- 
het på försommaren, när solen belyser de ljusa skotten, vackert afteck- 
nar sig mot de andra granarnes mera mörka grönska. Då de i regel 
äro sterila, torde de bäst liksom flera andra granformer förökas genom 
sticklingar". 
2. Fjällgran af ovanlig typ. 
Vidstående bild återger en gran, som genom sin täta, koniskt for- 
made krona starkt afviker från närstående granar. Barrbeklädnaden är 
ytterst tät. Den är sannolikt att betrakta som en mutation och med 
delas här som ett exempel på hur granmutationer ofta uppträda. Den 
har upptäckts af förutvarande botanisten vid Försöksanstalten, lektorn 
vid Skogsinstitutet d:ir Gunnar Andersson. Granen växer på östra sidan 
af vägen c:a 2 km. söder om byn Nordhallen i Åre socken i Jämtland. 
3. Tallar med rik fröproduktion. 
Ett bland de viktigaste villkoren för en rationell utveckling af skogs- 
vården i Norrland är säkerligen att skaffa dugligt och för de där rådande 
klimatförhållandena passande frö. Under många förhållanden är visser- 
ligen den naturliga föryngringen, såsom t. ex. å älfsandsplatåerna och 
å de bättre moränmarkernas brännor synnerligen vacker, stundom vack- 
rare än längre söder ut. Den ytterst långsamma föryngring, som är 
utmärkande för vissa skogstyper, t. ex. utglesnade och torra tallhedar, 
beror å andra sidan ofta ej af någon brist på frö, då fröplantor kunna 
förekomma till mycket stort antal, utan af andra förhållanden, som hin- 
dra dessa plantors vidare utveckling”. Men i en hel del fall har bristen på 
! Beissner. Handbuch der Nadelholzkunde. Berlin 1891. pag. 513—514. 
? ÅA en utglesnad tallhed på älfsand med ytterst bristfällig föryngring invid Fager- 
hedens kronojägareboställe inom Piteå revir räknades per ar följande antal plantor. Såsom 
abnorma betraktas döende plantor, äldre men små plantor med en mycket oregelbunden 
förgrening och delvis torkandg grenar. En undersökning af heden gaf vid handen att de 
såsom abnorma betraktade plantorna i regel ej äro mäktiga af någon vidare utveckling. 
GÅ 0 ll Gran 
SS 2 | RS Send | Döda Normala Alla 
Ås plantor plantor plantor abnorma 
| i 
- 376 85 I 5 
2 349 53 o 7 
3 855 31 1 7 
sr | 349 | 145 I 5 
5 194 T2 o ” 
