20 WILH. EKMAN. 
måste ha uppmärksamheten fästad. Det fordras därför ett kraftigt in- 
gripande af de skogligt bildade för att skaffa våra landtmän denna kun- 
skap, som de tro sig äga, men hvilken de i regel ej ha. I denna bild- 
ning skall ingå ej blott, huru man skall sköta sin skog så väl som möj- 
ligt, utan äfven buru man ur skogen skall kunna skaffa fram det kapi- 
tal, som fordras härför och som lämnar ägaren en berättigad inkomst. 
Hittills har ju rätt mycket gjorts härför. Småskrifter för folket 
ha utspridts i tusental öfver landet, föredrag ha hållits här och hvar, 
och folkskolebarnen ha fått lära sig så och plantera skog. Hvad skrif 
terna beträffa så måste man erkänna att intresset lättare väckes genom 
det talade ordet än genom det skrifna. Det tager ju tid att läsa, och 
det är enklare att höra samma sak på ett föredrag. Sin stora bety- 
delse har skrifterna däri, att man när som helst kan slå upp och läsa i 
dem och t. ex. taga reda på en sak som man kanske hört på ett föredrag 
men sedan glömt. Föredragen uträtta nog ganska mycket godt; man 
har ju exempel på den goda verkan, som jordbrukskonsulenternas före- 
drag medfört. De hållas under den tid, då folket har sin ledigaste tid 
och de besökande äro bönderna själfva, som numera i många orter fått 
så stor tilltro till, hvad dessa konsulenter säga, att de verkligen försöka 
följa de gifna råden, oftast med godt resultat. — Vid de föredrag, som 
hållas i skogshushållningens intresse vanligen af länsjägmästarne komma 
i regel de äldre besutna hemmansägarne. De äro ofta komna till 40 å 
60 års ålder. Dessa, som ej ha så lång tid kvar att verka, anse, att 
skogen nog räcker i deras tid, utan att de behöfva frångå sitt gamla 
sätt att sköta den, och tycka att det är skönt att slippa ändra något. 
Annat vore det, om man träffade de unga hemmansägaresönerna. De 
ha lifvet för sig och de kunna vänta få se något resultat af sitt arbete i 
sin skog. 
Dessa personer besöka emellertid ej de nyssnämnda föredragen, 
dem måste man uppsöka i skolorna. Det ligger numera i tidens anda 
att hemmansägaresöner skola genomgå någon skola vare sig det 
nu är folkhögskolan eller landtmannaskolan. I dessa, särskildt natur- 
ligtvis i den senare, lägges hufvudvikten på landtbruket, och i skogs- 
skötsel undervisas endera alls icke eller också blott någon kort tid, då 
en person kommer resande till skolan och håller några föredrag för att 
sedan resa sin väg igen. Den unge lärjungen får då lätt det intrycket, 
att skogsskötseln är något bihang till landtbruket, som det ej är så 
viktigt med, och därefter handlar han i hela sitt lif. Jorden måste ha 
sin vård, den skall skötas, om ock jordbruket bär sig aldrig så illa, och 
går det ej ihop, då tager man ur skogen äfven om den därigenom spo- 
leras. Hade man nu fått lära sig att skogs- och jordbruk äro lika viktiga, 
