50 C. M. SJÖGREEN. 
utgjorde just icke något undantag. Omkring 100 hektar lågo här kala, och 
Sjögreen grep sig med kraft an med att åter göra denna ytvidd skogbärande. 
Han lyckades därmed utmärkt, hvarom de af honom uppdragna nu 40- å 
50-åriga bestånden bära vittne, liksom äfven alla senare af honom eller i 
hans anda utförda skogsodlingar såväl på Omberg som på många andra 
ställen. Det var klimpplantering med omskolade plantor, som han framför 
allt använde. Särskildt för Omberg var metoden säkert god, och den har ju 
äfven på andra håll visat sig pålitlig. Och det var inga små arealer, som 
på detta sätt föryngrades, ty Sjögreen skötte icke endast sitt revir, utan fann 
äfven tid att leda skogsskötseln vid Karlsdals, Bofors och Björkborns bruk 
1858—1874 och vid Finspongs bruk 1862—1874. Man har förebrått ho- 
nom, att han alltför ensidigt skulle hafva hyllat klimpplanteringsmetoden. 
Äfven om under någon period af hans verksamhet någon grund för ett så- 
dant omdöme skulle hafva förefunnits, måste man dock erkänna, att ensidig- 
heten icke var mycket stor, ty — för att anföra exempel — på de stora 
allmänningarna i Ombergs revirs södra del använde Sjögreen fröträdsställning 
med risbränning och hjälpkultur med granplantor på gräsiga ställen och i 
luckorna; och på senare tid öfvergick han delvis, med anledning af skytte- 
sjukdomen, till plantering med småplantor i fyllda gropar. Dessutom säger 
han i »Harz förr och nu», att, när lokalen icke lägger hinder i vägen ge- 
nom stark gräsväxt eller annat skogsgräs, så är lämpligaste skogsodlingssättet 
för tall icke plantering, utan sådd. Sjögreen var alltför begåfvad för att 
stelna i någon viss form utan utvecklingsmöjlighet. Å andra sidan skattade 
han icke åt nyhetsmakeri. Hade han funnit en metod, som passade för vissa 
gifna förhållanden, så höll han fast därvid. 
Sjögreens betydelse såsom en föregångsman på skogsodlingens område 
har enligt mitt förmenande på senare tid blifvit underskattad. Mången har 
resonnerat som så, att det var väl ändå icke något så märkvärdigt, han ut- 
förde, ty man har tyckt sig kunna göra detsamma själf. Ja, när Columbus 
visat, hur man skulle ställa ägget på sin spets, så kunde också hvar och en 
göra det. Sjögreen var en af banbrytarne i sitt yrke. Då han på allvar 
började sin verksamhet som praktisk skogsman, var skogskulturen ny i vårt 
land med många fördomar emot sig äfven hos skogsmän. På Ombergs revir 
fanns före hans tid endast en ekplantering, en tallsådd och en lärkplantering 
om tillsammans några har. Och då man af de utförda arbetena ser, med 
hvilken fart och kraft och framgång han grep sig an, måste man skänka ho- 
nom sin beundran eller åtminstone sitt erkännande. 
Till Omberg införde Sjögreen äfven en del främmande barrträd, de flesta 
i liten skala. Ett af dessa, den vanliga silfvergranen, planterades dock på 
rätt stora ytor dels i rent bestånd, dels i blandning med gran eller andra 
trädslag. Detta försök har, såvidt man nu kan finna, krönts med fullständig 
