58 NOTISER. 
för hvarje ådal i den mån arbetet skred framåt, Med anledning häraf beslöts att 
hos Föreningens för Skogsvård i Norrland styrelse göra en framställning i sådant 
syfte. 
Jägm. Trahn och Ålund lämnade kortfattande redogörelser för de af Norr- och 
Västerbottens läns hushållningssällskap tillsatta skogsnämndernas verksamhet. Då 
häraf framgick, att biträde af statens skogsingeniör kräfdes i större utsträckning än 
hvad ex skogsingeniör kunde medhinna, beslöt föreningen på förslag af landshöfding 
Bergström att hos Domänstyrelsen anhålla, att två skogsingeniörer måtte förordnas 
för dessa två län samt för Gottland. 
Vidare beslöts, efter förslag af forstmästaren von Post, att föreningen skulle 
genom en pristäflan söka intressera till författande af en kortfattad handledning i 
skogsvård för smärre skogsägare i Öfre Norrland. Härtill anslogs ett pris af 200 kr. 
Slutligen höll jägm. Ålund ett föredrag om flottning af långtimmer. Sådan 
praktiseras t. ex. i Skiens vattendrag i Norge, där hela träd om ända till 90 fots 
längd framflottas tillsammans med 7 å 8 fots virke. Svårigheten att flotta lång- 
timmer är mindre än man föreställer sig, och fördelarne äro betydliga: apteringen 
kan flyttas från skogen till sågen, sorteringen blir något billigare, timret skadas 
under flottningen endast i trädets båda ändar i stället för i ändarne af hvarje apterad 
stock, det frodväxta topptimrets sjunkningsprocent blir mindre. Enligt talaren vore 
man betänkt på att tillämpa denna metod i Byske elf. 
FH: Pa. 
NY FRAMSTÄLLNING TILL KUNGL. MAJ:T RÖRANDE SKOGSVÄRDEN 
I NORRLAND. Under instämmande i Föreningens för Skogsvård hemställan 
till chefen för jordbruksdepartementet angående tillsättandet af en norrländsk skogs- 
kommission har Öfre Norrlands Skogsvårdsförening i skrifvelse till Kungl. Maj:t 
den sistlidne december framlagt vissa synpunkter, som föreningen anser böra komma 
under ompröfning vid en revision af gällande lagstiftning för enskildes skogar i 
Väster- och Norrbottens län. 
Ur denna skrifvelse, som innehåller en kritik af de nuvarande lagarne och 
deras tillämpning samt flera uppslag till bristernas afhjälpande, återgifva vi föl- 
jande viktigare punkter: 
Den s. k. lappmarkslagen. 
Denna lags hufvudprincip, nämligen att afverkning till afsalu endast får ske 
efter utsyning af skogstjänsteman, kan i stort sedt anses god. Däremot kunna be- 
rättigade anmärkningar framställas mot lagens affattning, hvarigenom krafvet på en 
uthålligt jämn afkastning framhäfts på ett sätt, som ej tager nödig hänsyn till skogs- 
vårdens fordringar. Tagen medgifver inga andra undantag från ett strängt uthål- 
lighetsbruk än att fullmogen skog ej så länge må sparas, att den af ålder eller 
eljest tager skada. Uthållighetsprincipen häfdas sålunda äfven i de fall, då det nu- 
varande skogsbeståndets abnormt låga tillväxt eller fordringarne på markvård göra 
en hastigare afverkning skogligt berättigad. På grund häraf böra gällande bestäm- 
melser omarbetas, men då hufvudprincipen är god, torde en alla fordringar tillfreds- 
ställande lagstiftning kunna byggas på densamma. 
Mot det sätt, hvarpå lagen tillämpas, framställas följande anmärkningar. 
Först och främst saknas ett för lagens rätta handhafvande tillräckligt antal 
tjänstemän. Skogsstaten har inom lappmarken den dubbla uppgiften att dels leda 
vården af kronoparkerna och därjämte utstämpla allt saluvirke på enskildes skogar. 
Ett nöjaktigt fullgörande af dessa åligganden kräfver helt säkert vida mer arbete 
