NOTISER. 59 
än som rimligtvis kan affordras den nuvarande fåtaliga personalen. Följden blir, 
att arbetet förytligas, så att hvarken statens eller enskildes skogar få den vård, som 
ens närmelsevis motsvarar de värden, hvilka de representera; 
Denna ytlighet framträder särskildt skarpt å privatskogarne, där stämplingarne 
vanligen utföras af revirförvaltarnes assistenter, hvilka alltför ofta förflyttas. Här- 
igenom rubbas all slags kontinuitet i skötseln af dessa skogar. Det är ej undantag, 
utan snarare regel, att den hvart tredje år återkommande stämplingen å en hem- 
mansskog verkställes af olika tjänstemän. Under sådana förhållanden är det för 
vederbörande förrättningsman omöjligt att förskaffa sig den personliga erfarenhet 
om hvarje särskild skogs behof af vård, utan hvilken ett framgångsrikt och intres- 
seradt arbete är fullkomligt otänkbart. Hushållningen med lappmarkshemmanens 
dyrbaraste tillgångar kommer sålunda ofta att grundas, ej på kunskap af verkliga 
förhållanden, utan på det subjektiva omdömet hos tillfälligtvis förordnade assistenter, 
hvilka ej sällan sakna tillräcklig erfarenhet för det dem lämnade uppdraget. 
Den brist på kontinuitet vid lappmarkslagens handhafvande, hvilken ofvan 
framhållits som en följd af tjänstemännens ofta skeende förflyttningar, har äfven 
gjort sig gällande i Kungl. Domänstyrelsens beslut och föreskrifter rörande lagens 
tillämpning. Härigenom har otvifvelaktigt ett spelrum lämnats för godtycklighet 
vid på grund af lagen verkställda förrättningar. Vid dylika fall är rättelse ofta svår 
att erhålla, då den inspekterande personalens — öfverjägmästarnes — af andra göro- 
mål strängt upptagna tid ej medger undersökning på platsen. För åstadkommande 
af bevisning är klaganden sålunda hänvisad uteslutande till sig själf utan något 
understöd af den statsmyndighet, hvars åtminstone nominella uppdrag det är att 
öfvervaka lagens och gifna föreskrifters rätta tillämpning. Men i de fall, då bevis- 
ningen ej kan åstadkommas utan undersökning på platsen, blir den ofta synner- 
ligen dyrbar och måste lämnas åsido. Påstående kommer härigenom att stå mot 
påstående, vid hvilket förhållande den pröfvande myndigheten af närliggande skäl 
tager mera hänsyn till förrättningsmannens än till klagandens framställning. Om 
någonsin visar sig i dylika fall den administrativa processen icke medföra önskvärd 
rättssäkerhet. Grunden härtill är, dels att den omtvistade saken af brist på personal 
ej från början underkastas en objektiv pröfning, dels att de reglerande föreskrif- 
terna ej äro i lag fastslagna, utan kunna af administrativ myndighet efter eget 
bepröfvande ändras. Härigenom uppkommer slutligen ett osäkerhetstillstånd, hvilket 
till och med föranledt rubbning af egendomsvärdena. 
Skogslagen för Väster= och Norrbottens läns kustland. 
Denna lags hufvudprincip, nämligen att afverkning till annat än husbehof af 
virke under en viss dimension skall föregås af utsyning, anses böra bibehållas. Di- 
mensionslagen har nämligen otvifvelaktigt räddat stora kvantiteter ungskog, som 
under lagens hägn fått utväxa till sådana dimensioner, att dess afverkning medfört 
verklig ekonomisk vinst. Genom dimensionslagen sparas äfven skogen så länge, att 
träden uppnå en ålder, då de äro fullt dugliga som fröträd, och på så sätt betryg- 
gar lagen äfven skogarnes föryngring. Den gällande formen af dimensionslag läg- 
ger ej heller hinder i vägen för en fullt rationell skogshushållning, då den medgif- 
ver afverkning af undermåliga träd, om för skogens ordentliga vård sådan afverk 
ning erfordras. 
Äfven rörande denna lags affattning och tillämpning göras flera anmärkningar. 
Enligt stadgandet i sista punkten af lagens $ I är försågning af undermåligt 
virke vid s. k. husbehofssågar nu fri. Denna frihet har, särskildt i norra delen af 
