60 NOTISER. 
Västerbottens län, ofta missbrukats på så sätt, att den sågade varan, i stället för 
att användas »till oundgängligt husbehof», försålts till trävaruexportörer. Sedan 
virket försågats, är det omöjligt för åklagaren, hvilken i detta fall äger bevisnings- 
skyldighet, att styrka varans tillkomst af träd, som varit undermåligt, och till hvars 
afverkning för fritt förfogande vederbörligt tillstånd ej lämnats, Om alltså nämnda 
medgifvande medfört en del ur kontrollsynpunkt afsevärda olägenheter, anses lik- 
likväl icke, att för misförhållandets afhjälpande bör tillgripas ett så kraftig medel 
som utsyningstvångets utsträckande äfven till virke för ortens behof, utan bör den 
befarade sköflingen kunna på andra vägar motarbetas, 
På grund af svårigheten att bestämma stående träds diameter inom bark 4,75 m. 
från storändan kan ifrågasättas, huruvida ej den nuvarande bestämmelsen i $ 2 mom. 
I om minsta dimension för fullmåliga träd, eller 21 cm. inom bark 4,75 m. från 
storändan, bör utbytas mot 26 em. utanpå barken 1,5 m. från roten. 
Samma paragrafs mom. 2 innehåller nu ett stadgande att »virke af träds öfre 
del ej må hänföras till undermåligt virke och såsom sådant tagas i beslag, där det 
tydligen visar sig eller ådagalägges, att det virke är taget af träd, som ej är under- 
måligt, eller af träd, som är med vederbörligt tillstånd afverkadt.» I motsatt fall 
skulle alltså toppstockar anses förbrutna. På grund häraf hafva nyligen stora par- 
tier toppstockar af fullmåliga och stämplade undermåliga träd underkastats be- 
slag. Härvid har det egendomliga inträffat, att svaranden — virkesägaren, mot 
vanlig rättspraxis, bragts i den ställning, att han nödgats åstadkomma en svår 
och kostsam bevisning om virkets ursprung från fullmålig eller med vederbörligt 
tillstånd afverkad, sålunda af jägmästaren själf utstämplad skog. Då dylika öfver- 
grepp kunna medföra stora ekonomiska förluster för virkesägaren, synes en om- 
arbetning af detta stadgande nödvändig. Detta är så mycket mer fallet, som det 
är omöjligt att på platser, där beslag får äga rum, skilja undermåliga toppstockar, 
afverkade på kustlandet, från sådana, som afverkats inom lappmarken och på hvilka 
dimensionslagen icke har någon som helst tillämpning. Under nuvarande förhål- 
landen kan virkesägaren icke ett ögonblick känna sig säker för obehörig inbland- 
ning, förrän virket inlastats i fartyget och detta afseglat. 
Enligt 3 $ 2 mom. skall utsyning enligt denna lag, som begärts före den I 
juni, företagas och afslutas före den I november samma år. För möjliggörandet af 
ett ur skogsvårdssynpunkt önskvärdt tillvaratagande af äfven smärre virke är det 
emellertid nödvändigt, att afverkningskostnaderna nedbringas till de minsta möjliga, 
hvilket sker, om afverkningen kan försiggå medan marken ännu är bar. Af denna 
anledning bör om möjligt tiden för dessa förrättningars afslutande ändras till den 
I oktober. Om det för detta ändamål skulle visa sig nödvändigt att bestämma tiden 
för ansökningarnes ingifvande i likhet med för lappmarken till den I april, bör 
detta från skogsägarnes sida ej möta något hinder. 
Den ersättning för utsyningen enligt dimensionslagen, som nu utgår till för- 
rättningsmannen och beräknas i dagarfvode, bör i stället erläggas till statsverket 
och utgå efter kubikmassa. Härigenom skulle sådana missbruk vid lagens hand- 
hafvande, som tyvärr ägt rum, kunna undvikas. Sökande, som vid förrättningen 
framställer begäran om att äfven träd, som enligt lagen är fullmåligt, skall förses 
med kronomärke, bör därtill vara berättigad mot erläggande af betalning enligt 
samma grund som för utsyning af undermåligt virke. Nu debitera förrättnings- 
männen ofta särskild ersättning för dylik utsyning. 
Rörande tillämpningen i öfrigt af dimensionslagens föreskrifter anses, att 
skogspersonalen på kustlandet likaväl som i lappmarken är för fåtalig för att ansökta 
