62 NOTISER. 
mästare utförda tjänsteförrättningar vara skyldiga att genom någon sin ledamot å 
marken granska den öfverklagade förrättningen. I och för utförandet af arbetena å 
marken, såsom uppskattningar och stämplingar, indelas länen i områden, hvilkas 
förvaltare tillsättas af Kungl. Maj:t och åtnjuta aflöning till samma belopp som 
statens revirförvaltare. 
Emellertid bör ej skogsvårdsstyrelsernas befogenhet inskränkas till att utöfva 
inspekterande myndighet och vara första instans i administrativa besvärsmål rörande 
det lagbestämda reglerandet af afverkningarne å enskildes skogar. Utan deras verk- 
samhet bör utsträckas till arbete att på frivillighetens väg främja en god skogsvård 
i dessa län, på samma sätt som fallet är med sydligare läns skogsvårdsstyrelser, 
Äfven böra dessa styrelser i likhet med öfriga dylika äga att ingripa vid förefallande 
uppenbar vanvård eller sköfling af skog. Härigenom skulle en tillfredsställande 
garanti kunna skapas mot missbruk af nuvarande frihet att utan stämpling afverka 
husbehofsvirke. 
För att erhålla medel till utförande af direkta skogsvårdsarbeten å privatskogarne 
bör en skogsvårdsafgift påläggas allt inom länen afverkadt virke. Storleken af denna 
bör bestämmas med hänsyn därtill, att afgift för verkställda utsyningar allt fort- 
farande bör utgå såväl inom lappmarken som kustlandet, dock ej per träd utan efter 
kubikmassa utsynadt virke. Dessa utsyningsafgifter böra likväl ej tillfalla skogs- 
vårdsstyrelserna utan ingå till statsverket som bidrag till täckande af statens utgifter 
för aflöning af den personal, åt hvilken lagarnes handhafvande uppdrages. Denna 
personal, liksom öfriga utgifter för kontrollen öfver lagarnes efterlefnad bör nämligen 
gifvetvis bekostas af statsverket. 
I afvaktan på en sådan omreglering, kunde åtskillig lättnad beredas den nu 
alltför betungade skogspersonalen bland annat därigenom, att i enskild tjänst va- 
rande jägmästare i vidsträcktare grad än nu är fallet utrustades med Kungl. Do- 
mänstyrelsens förordnande att verkställa utsyningar å de skogar, vid hvilkas för- 
valtning de äro anställda. Dock böra dylika förordnanden endast meddelas under 
förbehåll af förrättningarnes kontrollerande genom statens jägmästare. Så har förut 
skett i kustlandet, utan att anledning gifvits till något som helst klander mot för- 
rättningarne från de kontrollerandes sida. 
En annan lättnad vid utsyningarna i kustlandet skulle vinnas genom tilläm- 
pande af medgifvandet i dimensionslagens $ 3 mom. I, enligt hvilket, om förrätt- 
ningsmannen vid den undersökning å skogen, som han är skyldig verkställa, finner 
afverkning af undermåligt virke böra ske, han kan lämna sökanden tillstånd till dylik 
afverkning med villkor att träden, innan de från skogen afföras, förses med krono- 
märke. Med detta stadgande afses synbarligen att göra själfva utsyningsförfarandet 
mindre betungande för skogsägaren, hvilken om en sådan procedur tillämpas, und- 
går det kostsamma och för både sökande och förrättningsman tidsödande arbetet 
att förse hvarje på rot stående träd med kronomärke före afverkningen. Synner- 
ligast vid de många fall, då afverkningen får trakthuggningsnatur, bör en dylik 
utsyning, med det afverkade virkets afstämpling å hygget, kunna komma till an- 
vändning. Dylik afstämpling kan då verkställas af kronojägare, som vid utsynings- 
tillfället åtföljt jägmästaren och af denne erhållit nödiga instruktioner rörande sättet 
för afverkningens utförande. 
