124 EBBA SYLVAN. 
rot, och marken är beväxt, afstannar sandflykten, men då kan Psamma- 
växten ej längre lefva — den bereder sin egen grafkulle. — Eftersom 
landet är stadt i höjning, hvilket är detsamma som att hafvet sjunker 
undan, uppstår ny strand och liknande dyn utanför den första och på 
så sätt parallella dynkedjor. 
Om vinden vore den enda faktor, som påverkade dynerna, skulle 
de bli mycket regelbundna, men vegetationen är en annan lika viktig 
faktor. En bevuxen dyn kan, om vegetationstäcket brister på den, bli 
en vandrande dyn, det är en flyttning af dynen i dess helhet. Ett 
mellanstadium mellan fasta dyner och vandrande dyner kallas eruderade 
dyner. När vinden rifvit af växttäcket på en fläck, uppstår ett s. k. 
svep, som växer och växer. Här och hvar undermineras dynen, stora 
urgröpningar uppstå, som efter hand vidga sig alltmer. Hela dynens 
sandmassa kommer småningom i rörelse och bildar en vandrande dyn. 
Den förhärskande vinden blåser sand öfver dynens topp, och den läg- 
rar sig i lä af dynen. Detta upprepas så ofta det blåser så starkt, att 
sandflykt kan uppstå, och följden blir den, att dynen så småningom 
flyttar till hela sin bredd. 
Alla slag af dyner har man tillfälle att se på olika ställen af 
Sandön. De parallella fasta dyner, som finnas vid öns nnv. strand äro 
emellertid ej »äkta», utan ha delvis blifvit byggda, såsom i beskrifnin- 
gen af arbetet med flygsandsdämpningen närmare skall framhållas. Höga 
åsen är en vandringsdyn, som torde uppkommit genom sammansmält- 
ning af två, en från nordvästra, en från sydöstra stranden. Vid norra 
fyren har en vandringsdyn enligt af personer på platsen gjorda beräk- 
ningar flyttat fyra meter om året. När en vandringsdyn når fram till 
skog, far den härjande och ödeläggande fram. Det har man tillfälle 
att se på flere håll. På dynens långsluttande yttersida framsticka öf- 
verallt döda ännu upprättstående stammar och vridna grenar och ge en 
hemsk, beklämmande anblick (se fig. 4). Ju mer dynen drager inåt ön, 
dess mer blottas resterna af den genom öfversandning strypta skogen. 
På dynens branta innersida möter oss en helt annan bild med de under- 
baraste färgkontraster. Läsluttningen stupar brant in i den friska skogen, 
här och där genomsatt af halföfversandade träd och högre upp mot 
dynkrönet klädd med ännu grönskande talltoppar (se fig. 5). 
Som nämndt hotades norra fyren af öfversandning. Därför har 
man genom intensivt arbete sökt hindra dynens vandring därstädes. 
1890 foro Gottlands dåvarande jägmästare och Sandöns nuvarande fyr- 
mästare på uppdrag och med understöd af Kgl. Lotsverket till Jylland 
att studera flygsandsdämpning därstädes för "att sedan tillämpa sina 
erfarenheter på Sandön, och sedan har flygsandsdämpningen, särskildt 
