126 EBBA SYLVAN. 
tering medelst ljungpåläggning. Stora mängder ljung rycktes upp med 
händerna inne på ön — år 1893 användes 7530 kubikfamnar endast på 
nordvästra banken och var den tiden särskildt lämplig för effektivt ar- 
bete, enär man då hade till hands 12 hästar och en talrik arbetarestam 
från Norrland, det året sysselsatt med den förutnämnda skogsafverk- 
ningen. Efter ytterligare ett år skedde skogsplantering af fyra- 
åriga, omskolade bergtallplantor, uppdragna i plantskolor på ön. Berg- 
tallen, Pinus montana v. uncinata, i Danmark kallad »den fornöisamime 
Bjergfyr», har visat sig vara den enda lämpliga för skogsplantering på 
dynerna (se fig. 7). Vid norra fyren ser man nu med tillfredsställelse en 
vidsträckt skogsplantering, där förr låg ett ödsligt, oroväckande sandhaf. 
— -- = 
| « 
| åh 
| 
Fig. 7. Skogsplanterad dyn vid Bredsand. Fot. A. Lindström. 
Bergtallarna äro c:a 15 år gamla, små, ack, så små, men naggande 
goda. — Försök ha gjorts att på »läkta» dyner plantera Sarothamnus, 
harris, Uler, ärttörne, Lathyrus maritimus, hafsvial, och det har lyc- 
kats. Carex arenaria, sandstarr, har letat sig väg hit och gör, så li- 
ten den är, ändå nytta som sandbindare. Den växer helst fristående. 
Dess underjordiske delar, en kolossalt lång rotstock, växer snörrätt 
fram, och då ju sanden är lika tät öfverallt och därför öfverallt lika 
lätt att genomborra, komma de från rotstockens leder uppstigande of- 
vanjordiska stråna precis på lika långt afstånd från hvarandra, och där 
växa de lika noggrant uppställda som trots något soldatled. 
Hur omsorgsfullt man än må verkställa dessa dämpningsarbeten, 
