146 P. O. WELANDER. 
Att en svår kris i landets ekonomiska lif skulle bli följden af så 
påskyndade afverkningar, kan K. icke heller gärna undgå att förutse, 
ehuru han ej närmare berör denna sida af saken, och man gör sig ofri- 
villigt den frågan, om ändå icke andra motiv än de skrifna ligga till 
grund för hans förslag. En ledtråd till svaret får man af följande ord, 
sid. 225, angående betydelsen af den ökade afverkningen — »allra helst 
denna öfveråriga skog säkerligen skulle kunna uppbära Norrlands nu- 
varande export under 30 å 40 år framåt.» Ordalagen äro dunkla men 
de gifva dock anledning till en fråga: Kanske exporten behöfver detta 
tillskott för att kunna uppehållas? 
Vi vilja låta en sakkunnig representant för trävaruindustrien svara 
härpå och hänvisa för den skull till en uppsats om Norrlands skogar 
af Seth Kempe i häfte 1 af Ekonomisk Tidskrift 1906. I hufvudsak 
har den samma innehåll som Frans Kempes här granskade med yr- 
kande på bättre tillgodogörande af Norrlands skogar, afdikning på kro- 
noparkerna för 2 millioner om året, rensning af flottleder för 1 million 
pr år o. s. v. och anser författaren, att farhågorna för öfverafverkning 
i Sverige äro obefogade eller åtminstone öfverdrifna, dock heter det vi- 
dare härom sid. 9. »Emellertid torde det å en annan sida vara en 
sanning, att en tillfällig öfverafverkning äger rum med afseende på tim- 
merförrådet. Brist på timmer kommer sannolikt att uppstå, trots en af 
förhållandena framkallad ökad timmerafverkning inom lappmarkerna" 
och innan denna brist hinner utjämnas genom ökad tillväxt, kommer 
exporten af trävaror att under öfvergångstiden minskas. För att ej 
rubbningar i Sveriges ekonomiska lif må uppstå genom en sådan minsk- 
ning i landets största exportartikel, är det nödvändigt, att, när denna 
minskning måste ske, de andra storindustrierna — trämasse- och kolin- 
dustrien — stå fullt redo att fylla den minskning i exporten, som utan 
dessa industrier skulle uppstå.» Att döma af detta oförbehållsamma 
uttalande skulle vi således, till sist kommit därhän, att den hittills af- 
sättningsbara delen af våra skogar, sågtimret, så starkt öfverafverkats, att 
äfven om vi släppa till Lapplands sparade timmerskogar, skulle det 
ändock icke bli möjligt att uppehålla sågverksrörelsen. De norrländska 
industrimännens situation och framtidsprogram skulle således kunna ut- 
tryckas helt kort så: Efter 30—40 års trävarurörelse är hufvudparten 
af timmerskogen exporterad och den storartade industrien kan ej längre 
uppehållas; men tag bort lapplandslagen, upplåt kronoparkernas sparade 
skog och den oväxtliga skogen öfverallt där den förekommer och vi 
skola uppehålla rörelsen i ytterligare 30—40 år, samtidigt som vi för- 
bättra marken för blifvande skog. — Det är sannolikt denna hotande 
' Kursivering af P. O. W. 
