SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1907. H. 4—5- 
Skadan af bleckning å ståndskog. 
Af Victor Fr. Ernberg. 
I öfre Norrland växer granen ofta på olämpliga lokaler och i ogynn- 
samma lägen, dittvingad bland annat af följderna af olämpliga afverk- 
ningsmetoder. Genom sitt så att säga fattiga yttre, sin ringa barrbekläd- 
nad, sin med svartlaf behängda glesa krona, vid äldre år bekrönt med 
»svarttopp», bär den en prägel af armod. Granskar man ytterligare 
hvad som döljes inom detta torftiga yttre hölje, finner man att mått- 
stocken för trädets existensberättigande, årsringens bredd, nedgått till 
ett minimum. Merändels kommer härtill röta, hvarigenom en ytterligare 
kvalitéförsämring af granvirket äger rum. Härom vittnar utskottsprocne- 
ten vid försågningen vid de norrländska sågverken med allt för tydliga 
och sorgliga siffror. I och med hyflingsindustriens uppsving kan emel- 
lertid ett sådant virke förädladt betinga sådana försäljningspriser, att 
dess tillgodogörande möjliggöres, trots ökad konkurrens och stegrade 
omkostnader. 
Orsakerna till granens benägenhet för innanröta äro mångahanda. 
Den yttersta är förvisso att söka däri, att den förekommer på olämpliga 
marker i förening med den gängse afverkningsmetoden, blädningen. 
Genom sitt ringa ljusbehof kan granen föryngra sig i äfven de minsta 
genom blädningen uppkomna luckorna, äfven å s. k. ren tallmark. Den 
mera ljuskräfvande tallen ligger däremot under. Allt under blädningens 
vidare fortgång utvecklar sig därför skogstypen från ren tallskog eller 
blandskog till ren granskog, oftast oväxtlig. Tydliga exempel härpå 
spåras öfverallt i norrlandsskogarna, där planlösa afverkningar fortgått 
en längre tid. 
Till följd af blädningsluckornas ringa utsträckning komma de ymnigt 
uppspirande granplantorna att trängas om utrymmet samt blifva öf- 
verskärmade. Att en sådan kamp för tillvaron emot vidriga omstän- 
digheter icke skall undgå att menligt inverka på individen under dess 
vidare fortväxt, ligger i öppen dag. 
